Справа № 606/492/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м. Теребовля

Суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області Іванченко Алла Миколаївна, розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Підволочинського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керівник ТОВ НВП «Геліос», адреса проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 175/19-00-24-09/1914 від 13.02.2024 року встановлено порушення керівником ТОВ НВП «Геліос»(юридична адреса: м.Теребовля, вул.Шевченка, 171) ОСОБА_1 встановленого законом порядку ведення податкового обліку щодо своєчасності подання до контролюючого органу податкового розрахунку сум доходів, нарахованого на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за VІ квартал 2022 року- ІІ квартал 2023 року, (розрахунки подано 15.02.2023 року, 06.06.2023 року, 06.11.2023 року, гранічний термін подання 09.02.2023 року, 10.05.2023 року, 06.11.2023 року)

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.49.18.2 п.49.19 ст.49, п.51.1 ст.51 Податкового кодексу України та вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.163-1 Купап.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, в яких зазначив, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження його вини, в протоколі не відображено суть адміністративного правопорушення, оскільки не зазначено об`єктивної сторони, в протоколі зазначено період VІ квартал 2022 року- ІІ квартал 2023 року, однак VІ кварталу не існує, тому не вбачається можливим зрозуміти початок періоду за який виявлено правопорушення, одночасно зазначає, що вже минуло 3 місяці, встановлених законодавством для притягнення до адміністративної відповідальності, тому враховуючи все вищезазначене, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наступне.

Частина 1 ст. 163-1 КУпАП передбачає відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

За змістом Протоколу № 175/19-00-24-09/1914 від 13.02.2024 року та Акта про результати камеральної перевірки ТОВ НВП «Геліос», цими порушеннями є відповідно: несвоєчасне подання Розрахунку за 4 квартал 2022 р. (вх.№ від 15.02.2023) граничний термін подання якого припадав на 09.02.2023 р., несвоєчасне подання Розрахунку за 1 квартал 2023 р. (вх.№ від 06.06.2023), граничний термін подання якого припадав на 10.05.2023 р., несвоєчасне подання Розрахунку за 2 квартал 2023 р. (№ від 06.11.2023), граничний термін подання якого припадав на 09.08.2023 р.

Суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 , що в протоколі № 175/19-00-24-09/1914 від 13.02.2024 року зазначено період VІ квартал 2022 року- ІІ квартал 2023 року та VІ кварталу не існує, тому не вбачається можливим зрозуміти початок періоду за який виявлено правопорушення, оскільки це є технічною опискою та спростовується матеріалами справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з моменту вчинення правопорушення, яке є предметом розгляду цієї справи, об`єктивно минуло більше ніж три місяці.

Своєю чергою, достатніх та переконливих доказів того, що ці правопорушення були триваючими і тривали на момент їх виявлення, до суду не надано.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст.38КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до переконання, що строк притягнення особи до адміністративної відповідальності сплинув до надходження матеріалів до суду.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Відповідно до Узагальненого Науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 308/8763/15-а (постанова від 11 липня 2018 року) логічне тлумачення абзацу першого статті 247КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Оскільки, на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 минуло більше ніж три місяці з дня вчинення правопорушення, справа про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 163-1 КУпАП відносно нього підлягає закриттю.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 163-1 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАПу зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя А.М.Іванченко