Справа № 603/676/23
Провадження № 3/603/18/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Гудкової Ю. Г.,

секретар судового засідання Сандалюк О. В.,

за участі захисника Андрусенка І. Я.,

інспектора СРПП ВП №2 (м. Бучач) Боднара В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який не працює,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відділенням поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області до Монастириського районного суду Тернопільської області направлено матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 450415 від 18.12.2023 року, ОСОБА_1 18.12.2023 року о 17 год 05 хв на автодорозі Монастириська Підлісне, 11 км + 100 м, керував транспортним засобом Bajaj Boxer E, номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду, проведеного за допомогою приладу «Драгер 6810» 0,36 ‰ (проміле), чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Захисник ОСОБА_1 адвокат Андрусенко І. Я. у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 не визнає себе винним та не погоджується із викладеними у протоколі обставинами.

Захисник вказав, що ОСОБА_1 не погодився із результатом огляду, проведеного на місці зупинки, оскільки не вживав алкоголь, у зв`язку із чим висловив намір пройти такий огляд у медичному закладі. Однак згодом, не бажаючи залишати мотоцикл на дорозі поза населеним пунктом без нагляду, він відмовився їхати у лікарню. Водночас письмові пояснення ОСОБА_1 , викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а також згода із результатом огляду, відображена в акті огляду, написані останнім за вказівкою поліцейського. А тому вважає, що дії ОСОБА_1 слід було кваліфікувати як порушення вимог п. 2.5 ПДР, а не п. 2.9.а ПДР.

Окрім того, захисник вказав, що докази у цій справі отримані поліцейськими із порушенням процедури їх збирання і фіксації, оскільки у працівників поліції не було жодних підстав для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 і причини зупинки поліцейські йому не повідомляли. Також захисник звертає увагу на те, що долученими до матеріалів справи відеозаписами із нагрудної камери поліцейського зафіксовані події, які відбулися у 2021 році.

З огляду на наведені обставини просить закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У письмових поясненнях на протокол про адміністративне правопорушення захисник також вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували правомірність зупинки поліцейськими транспортного засобу ОСОБА_1 . Останній не порушував жодних правил дорожнього руху, поліцейські не виносили стосовно нього постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху чи вчинення будь-якого іншого адміністративного правопорушення. Зважаючи на те, що працівники поліції зупинили транспортний засіб ОСОБА_1 без належних на те підстав, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, як і всі інші докази, вказані у протоколі, є недопустимими доказами його вини.

Інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Боднар В. В. у судовому засіданні пояснив, що 18.12.2023 року під час здійснення патрулювання превентивно зупинив транспортний засіб ОСОБА_1 з метою перевірки документів, а також у зв`язку із ожеледицею. Повідомивши водія про причини зупинки, він виявив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Останній пройшов огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», а також пояснив, що вживав спиртовмісні ліки. Із результатом огляду ОСОБА_1 погодився. Також інспектор пояснив, що на долучених до протоколу відеозаписах відображені хибні дата і час, що пов`язано із помилковими налаштуваннями нагрудної камери.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, оцінивши зібрані по справі докази у їх повній сукупності, суд приходить до переконання, що провадження у справі слід закрити, виходячи із таких міркувань.

У силу вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 2.9.а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

У силу ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а так само у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Процедура огляду водія на стан сп`яніння визначена положеннями ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція).

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 Розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 Розділу І Інструкції).

Як убачається з відеозапису із нагрудної камери поліцейського 0000000__0006, після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 та виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини), поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» (0:00-2:48 хвилини запису). Після проходження огляду ОСОБА_1 не погодився із отриманим результатом (0,36 ‰) та заперечив вживання алкоголю. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 спочатку погодився, проте згодом, не бажаючи залишати мотоцикл без нагляду, відмовився їхати у медзаклад (03:09-05:55 хвилини запису).

Під час оформлення матеріалів про адмінправопорушення за вказівкою та під диктовку поліцейського в акті огляду ОСОБА_1 зазначив, що він згідний із результатом огляду (00:00-01:02 хвилини запису 0000000__0007). Проте, як слідує із відеозапису 0000000__0006, впродовж усього часу спілкування із працівниками поліції ОСОБА_1 не погоджувався із результатом огляду, проведеного на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер».

Підсумовуючи наведені обставини, суд приходить висновку, що такі дії ОСОБА_1 слід було кваліфікувати як порушення вимог п. 2.5 ПДР, що утворює склад іншого адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Проте згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 450415 від 18.12.2023 року ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п. 2.9.а ПДР, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Виходячи із вищевикладеного, суд погоджується із доводами захисника Андрусенка І. Я. щодо некоректного викладення суті правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 .

У справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» ЄСПЛ вказує, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін (оскільки фактично суд перебирає на себе властиву йому функцію обвинувачення), у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення.

Водночас самостійне коригування судом зафіксованої у протоколі фабули адмінправорушення відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП буде порушувати принцип рівності сторін процесу та свідчити про те, що особа мала захищатись від обвинувачення, яке їй не було пред`явлено.

Окрім того, суд звертає увагу на таке.

У силу п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначає вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, саме 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Згідно ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як пояснив у судовому засіданні інспектор поліції Боднар В. В., керуючись Законом України «Про дорожній рух» та ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», 18.12.2023 року він превентивно зупинив транспортний засіб ОСОБА_1 для перевірки документів, а також з метою попередження водія про ожеледицю на дорозі. Окрім того, вважає, що поліцейські вправі зупиняти будь-який транспортний засіб на підставі рішення Тернопільської обласної військової адміністрації.

Однак у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність у поліцейського законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

До протоколу про адміністративне правопорушення не долучено копію відповідного рішення уповноваженого органу державної влади про обмеження чи заборону руху на автодорозі Монастириська Підлісне. Також із матеріалів справи не убачається, що відносно ОСОБА_1 виносилась постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху.

Згідно рапорту старшого інспектора чергового відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області 18.12.2023 року о 18:08 год у чергове відділення поліції надійшло повідомлення зі служби «102» від інспектора ГРПП Боднара В. В. про те, що під час виконання службових обов`язків у с. Коржова було зупинено ОСОБА_1 , який керував мотоциклом у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим відносно водія складено протокол серії ААД № 450415 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тобто повідомлення про порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху надійшло від самого інспектора ОСОБА_2 та після оформлення адмінматеріалів.

Окрім того, із досліджених судом відеозаписів убачається, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 конкретну причину зупинення його транспортного засобу, передбачену ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Підсумовуючи наведене, зважаючи на те, що судом встановлено факт зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 без належних на те підстав та всупереч положенням ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», суд приходить до переконання, що складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 450415 від 18.12.2023 року за наслідком такої зупинки, як і докази, зазначені у протоколі, є недопустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи захисника ОСОБА_3 суд вважає малозначимими.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Водночас суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на наведені обставини, з огляду на те, що у силу принципу презумпції невинуватості усі сумніви у винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 247, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Головуючий суддя Ю.Г. Гудкова