Справа № 944/5445/23 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П.
Провадження № 33/811/320/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката Дзидза Андрія Васильовича та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 7 лютого 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп.

Згідно постанови, ОСОБА_1 об 01 год. 15 хв., 20 серпня 2023 року, по вулиці Т.Шевченка, у с. Нагачів, Яворівського району, Львівської області, керував автомобілем марки «Volkswagen TOURAN» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Алкотест Драгер 6820», згідно даних алкотесту у видихуваному повітрі ОСОБА_1 вміст алкоголю становить 1,00 проміле, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України, тобто, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Дзидзь А.В. та ОСОБА_1 , подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати дану постанову, закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В мотивах апеляційної скази зазначають, що постанова місцевого суду є незаконною та підлягає скасуванню.

Наголошують, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, є недопустимим доказом, та звертають увагу на практику Яворівського районного суду Львівської області з приводу аналогічних випадків.

Звертають увагу, що в матеріалах справи відсутні факти фіксації, на службову відеокамеру, безпосередньо руху транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , зупинки даного автомобіля. Окрім того зазначають, що матеріали справи не містять даних, які б вказували, що ОСОБА_1 , порушив ПДР України, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції він не був зобов`язаний виконувати, а всі складені документи є неналежними доказами.

ОСОБА_1 та його захисник Дзидз А.В. у судове засідання апеляційного суду не прибули, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, подали клопотання про розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та заяви адвоката Дзидз А.В та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про розгляд справи у їх відсутності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 та адвоката Дзидза А.В.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №330057 від 20 серпня 2023 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen TOURAN» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), згідно із яким у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нечітка вимова, почервоніння шкіри), результат огляду 1 проміле, з результатом водій погодився, що підтвердив своїм підписом;

- роздруківкою приладу «Drager Alcotest 6820» від 20 серпня 2023 року (а.с. 3 а), з якої вбачається, що огляд було проведено о 1 год. 31 хв., 20 серпня 2023 року, результат 1 проміле, з результатом ОСОБА_1 ознайомлено;

- інформацією із рапорта працівника поліції (а.с. 5) з якого встановлено, що патрульними було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , під час дії комендантської години, в ході опитування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, проведено огляд за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», результат огляду 1 проміле, складено протокол про адміністративне правопорушення;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, розпаковку герметично запакованого муштука, тестування за допомогою приладу «Драгер», результат огляду 1 проміле, незгоди з результатом водій не висловив, окрім того на відео зафіксовано, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом.

Доводи апелянта, що матеріали справи не містять даних, які б вказували, що ОСОБА_1 порушив ПДР України, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції він не був зобов`язаний виконувати, а всі складені документи є неналежними доказами, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки водія зупиняли працівники поліції не у зв`язку із порушеннями ПДР України, а у зв`язку із порушенням комендантської години.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Наказом голови М. Козицького від 25 лютого 2022 року запроваджено комендантську годину на території Львівської області з 24 до 5 год. (станом на 20 серпня 2023 року).

Під час комендантської години забороняється всім громадянам, на яких це правило поширюється, перебувати в громадських місцях протягом певного періоду часу (як правило, уночі).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було зупинено о 1 год. 15 хв., 20 серпня 2023 року (а.с.2), у зв`язку із дією комендантської години на території Львівської області, що підтверджується рапортом працівника поліції (а.с.5).

Доводи апелянта, що на відеозаписі не зафіксовано факт зупинки та руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі мають формальний характер та спрямовані на ухилення водія від адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення

Хоча наявний в матеріалах справи відеозапис є фрагментарним, водночас на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та такий відеозапис дає можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим суд вважає доводи апелянта щодо безперервності відеофіксації неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 ,

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Дзидза А.В. та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим їх апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Яворівського районного суду Львівської області від 7 лютого 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Дзидза Андрія Васильовича та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.