Справа №579/2036/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.
Номер провадження 33/816/330/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 березня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Авраменко Д. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 579/2036/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 14.11.2023, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

захисника адвоката Рекухи В. Г.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП, оскільки він діяв у стані крайньої необхідності, своїми діям відвертав настання реальної загрози життю та здоров`ю вагітної дружини, свою вину не визнає і вважає, що поліцейські зупинили його безпідставно.

Постановою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 14.11.2023 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, із позбавленням права керування т/з строком на 1 рік. Стягнуто на користь держави 536,80 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_3 23.09.2023 о 21:59 в м. Кролевець по вул. Героїв України керував т/з ВАЗ 2101, д. н. з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки т/з із застосуванням приладу Драгер Alcotest 6820, який показав результат 1.58 ‰.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 та його захисника Рекухи В. Г., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 008046 від 23.09.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_3 керував т/з в стані алкогольного сп`яніння, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- роздруківкою показників огляду ОСОБА_3 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, результат тесту № 749 1,580/00 та актом огляду;

- відеозаписами подій з нагрудних камер поліцейських та встановленого на службовому автомобілі відео реєстратора, якими підтверджуються обставини зупинки т/з ВАЗ 2101, д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , виявлення працівниками поліції у останнього ознак алкогольного сп`яніння, проходження огляду на місці зупинки т/з, що не заперечувалося ОСОБА_3 в суді першої інстанції.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення дотримані працівником поліції при складанні протоколу про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_3 , а сам факт вживання алкогольних напоїв та перебування в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 не заперечується.

Твердження ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі про те, що він діяв у стані крайньої необхідності не можуть бути взяті до уваги, так як вони не відповідають фактичним обставинам справи і суперечать наявним у справі доказам. При цьому у справі відсутня будь-яка інформація, яка хоча б якимось чином свідчила про наявність обставин, що виключають адміністративну відповідальність (ст. 17, 18 КУпАП), тобто, що водій ОСОБА_3 , керуючи т/з у стані алкогольного сп`яніння, діяв у стані крайньої необхідності для усунення небезпеки, що загрожувала його вагітній дружині, яка знаходилась у салоні цього т/з, і якій начебто було зле, і що ця небезпека не могла бути усунута іншими засобами.

Медична довідка від 13.11.2023, на яку посилається ОСОБА_3 не свідчить про те, що ОСОБА_3 23.09.2023 о 21:59 керував у стані крайньої необхідності.

Згідно відеозаписів події ні під час зупинки т/з під керуванням ОСОБА_3 , ні під час проходження огляду на стан сп`яніння, ні в ході складання протоколу, ОСОБА_3 та його дружина не повідомляли поліцейським про наявність вказаних обставин. ОСОБА_3 протягом всього часу спілкування з працівниками поліції жодного разу не повідомляв того, що він з вагітною дружиною вимушено направляються додому для взяття ліків, документів та речей для подальшого руху у лікарню.

Варто зазначити, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема, не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності (постанова від 21.12.2018 ВС у справі № 686/5225/17).

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O`Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_3 протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 14.11.2023 відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов