Провадження № 33/4808/296/24
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю ОСОБА_1 та його захисника Дяківа Д.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Дяківа Д.І. на постанову Івано-Франківського міського суду від 13 лютого 2024 року

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП з накладенням штрафу 17 000 грн. і позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 30.11.2023 о 15 год 42 хв у м. Івано-Франківськ по вул. Довга керував автомобілем «Volkswagen» НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проходив у медичному закладі у лікаря-нарколога у встановленому законом порядку.

В апеляційній скарзі захисник Дяків Д.І. вважає постанову суду незаконною й необґрунтованою через істотні процесуальні порушення. Ставить під сумнів відеозапис події через його неповноту та фрагментарність, а тому вважає такий доказ недопустимим. Стверджує, що ОСОБА_1 не було належним чином роз?яснено його права та обов?язки і суд не взяв даний факт до уваги. Також суд не звернув увагу, що відповідно до відеозапису долученого до матеріалів справи, огляд на стан алкогольного сп?яніння почався о 16:51 год., хоча в акті медичного огляду та висновку про результати огляду зазначено, що точний дата і час проведення огляду є 30.11.2023 року о 16:45 год.. Крім того направлення на огляд на стан алкогольного сп?яніння виписане 30.11.2023 року о 17:20 год., тобто вже після його проведення. Ці неточності в письмових доказах є підставою для визнання їх неналежними та недопустимими доказами, чого суд не зробив. Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника про підтримання апеляції, перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова суду щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, вона не може залишатися в силі, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

Судом не взято до уваги вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства. Ця справа належить до такої категорії проваджень.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення, в тому числі права особи на захист.

Розгляд судом справи без участі ОСОБА_1 слід визнати порушенням його права на захист. Як з`ясовано, він не давав захиснику згоди на судовий розгляд без нього, захисник не хотів затягувати судовий процес і відкладати справу, був переконаний у виправданні підзахисного.

Таке порушення посприяло тому, що у постанові суду допущено помилку в даних про особу ОСОБА_1 , що звірено з його паспортом, неправильно вказано рік народження, замість 1975 зазначено 1978 рік.

Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення, що підтверджується відеозаписом події (а.с.10). ОСОБА_1 заперечив таке вручення. Апеляційний суд розцінює це як істотне порушення прав ОСОБА_1 на захист, оскільки йому фактично належно не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності і є безумовною підставою для скасування постанови суду. Суд не має повноважень на вручення нової копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це має виконувати лише працівник поліції ( на місці події, поштою або в суді).

Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта та захисника, які підтверджується відеозаписом події про те, що останньому перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу і її було проголошено вже після завершення процедури огляду водія і складання протоколу.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.

За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови.

Не всі апеляційні доводи апеляції дають підставу для скасування постанови суду, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Дяківа Д.І. задовольнити, постанову Івано-Франківського міського суду від 13 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький