Справа № 346/4048/23
Провадження № 3/346/16/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Коломия

Івано-Франківської області

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Коваленка Д.С., розглянувши у об`єднаному судовому провадженні справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 124, частиною 1 статті 130, частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ),

в с т а н о в и в :

Аргументи держави Україна, в особі поліцейського, який склав протокол полягали у наступному: 1) 20 липня 2023 року, о 19 годині 05 хвилини, у м. Коломия Івано-Франківської області, по вулиці С.Петлюри, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi colt, державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager 6820». Результат тесту № 4854 1.54 проміле. Отже, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, оскільки керував транспортним засобом у стані сп`яніння, а за це передбачена адміністративна відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП. 2) 26 грудня 2023 року, о 19 годині 10 хвилини, у м. Коломия Івано-Франківської області, біля будинку Палія 20, водій ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), керував транспортним засобом Mitsubishi colt, державний номерний знак НОМЕР_1 та після дорожньо-транспортної пригоди за його участю вживав алкогольні напої. Отже, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.10є Правил дорожнього руху, оскільки керував транспортним засобом у стані сп`яніння, а за це передбачена адміністративна відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП; 3) 26 грудня 2023 року, о 19 годині 10 хвилини у м. Коломия Івано-Франківської області, біля будинку Палія 20, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Mitsubishi colt, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час обїзду автомобіля Nissan Qashqai, державний номерний знак НОМЕР_2 , який був припаркований, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з вищевказаним транспортним засобом, внаслідок чого автомобілі отримали меланіні пошкодження чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 13.3. Правил дорожнього руху і вчинив правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

Аргументи ОСОБА_1 Визнав свою вину у вчиненому 26.12.2023р. правопорушенні, передбаченому ст.124 КУпАП, але заперечив, що вчинив адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 130 КУпАП та ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки у першому випадку він не керував транспортним засобом (20.07.2023р.), а у другому випадку визнає, що керував (26.12.2023р.) і визнає факт дтп, але не визнає, що після дтп випивав саме алкогольне пиво.

Захисник Довганюка В.І. Просив врахувати, що його клієнт визнав факт дтп 26.12.2023р, більш того, його клієнт сам повідомив потерпілу про це. Разом з цим, у день дтп, після нього, його клієнт випив пиво, що він визнав, але він не казав і не стверджував, що то було саме алкогольне пиво. При цьому, його фактично змусили підписати пояснення, в яких вказано, що він випив пиво, але навіть і тоді він не казав, що воно було алкогольним. До того ж, ст.63 Конституції України перед наданням пояснень, йому не роз`яснили. 20.07.2023р. він не керував транспортним засобом, відео надане поліцією є недопустимим доказом, оскільки стосується іншої події, зокрема відомостей про подію 25.07.2023р.

Оцінка суду

(щодо правопорушення згідно з частиною 1 статті 130 КУпАП)

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Зокрема, в силу положень частини 1 статті 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням являється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.

А положеннями підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України (що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306) передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте суд відзначає, що в силу положень частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, склад будь-якого адміністративного правопорушення, що передбачене законом, в тому числі й передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП України характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

Визначальним, для вирішення питання про наявність складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП в діянні будь-якої людини є встановлення факту керування конкретною людиною конкретним транспортним засобом, оскільки будь-які особи, які не керували ним, навіть за наявності у них стану алкогольного сп`яніння не можуть бути суб`єктом цього правопорушення. І так само, не буде вважатись відмова таких осіб (тобто осіб, які не керували конкретним транспортним засобом) від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння правопорушенням, передбаченим частиною 1статті 130 КУпАП, оскільки вчинення такого діяння суб`єктами, які не керували транспортним засобом, не охоплюється складом правопорушення, передбаченим частиною 1 статті 130 КУпАП України.

В силу положень частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. А згідно з частиною 2 цієї статті, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Таким чином, саме поліцейський який склав протокол повинен був зібрати і надати суду, у першу чергу докази того, що саме 20.07.2023 року ОСОБА_1 саме 20 липня 2023 року о 19 годині 05 хвилин, в м. Коломия Івано-Франківської області по вулиці С.Петлюри, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Але надані поліцейським докази у їх сукупності (а.с.1-11) не підтверджують такий факт.

Зокрема, протокол (а.с.1), як окремий доказ, передбачений частиною 1 статті 251 КУпАП, хоча і містить відомості про те, що саме ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом 20 липня 2023 року о 19 годині 05 хвилин, але такі фактичні дані не підтверджуються іншими доказами, які повинні узгоджуватись із протоколом, оскільки сам по собі, за відсутності згоди із ним людини, протокол не може вважатись достовірним доказом керування людиною транспортним засобом у стані сп`яніння, позаяк він складається після настання події, і його зміст залежить виключно від волі поліцейського, який його складає.

На відміну від аудіо-відеозапису події, який формуються безпосередньо під час події, і його зміст не залежить ні від волі поліцейського, ні від людини, стосовно якої складено протокол. І поліцейський надав суду аудіовідеозапис (а.с.9) з якого вбачається, що відеозапис здійснювався 25.07.2023 року, без визначення часу його вчинення, та відповідно до якого працівники зупинили ОСОБА_1 , який був за кермом автомобіля, попросили надати документи та задали запитання чи не вживав останній спиртні напої, на що останній вказав, що запах алкоголю не від нього а від пасажира поряд, а він готовий пройти будь-який тест і не збирається ухилятись від огляду. Але, після цього запис припиняється (а.с. 9). При цьому суд відзначає, що запис не був зроблений за допомогою камери, яка закріплена на форменному одязі поліцейського, суд не зміг самостійно встановити джерело походження наданого запису, виходячи з якого, поліцейський тримав його в руці.

Інший наданий суду аудіовідеозапис, дійсно датований 20.07.2023 року і вівся на камеру, закріплену на одязі поліцейського, починаючи з 19 год. 10 хв., але відомостей про рух транспортного засобу, яким керував би саме ОСОБА_1 , і яким був би саме Mitsubishi colt, державний номерний знак НОМЕР_1 , дійсно не має (а.с. 9).

Пункт 7 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395, прямо вказує на те, що не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Тож з цієї підстави, суд не приймає і рапорти поліцейських (а.с.7,8), як доказ факту керування ОСОБА_1 вказаним у протоколі транспортним засобом саме 20 липня 2023 року.

Отже, надані суду докази у вигляді аудіовідеозапису суд не може прийняти як доказ вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки за своїм змістом він не є достовірним.

Як вже вказувалось судом вище, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, може бути виключно особа, яка керувала транспортним засобом. Отже, поліцейським не доведено вчинення ОСОБА_1 20 липня 2023 року діяння, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП правопорушення.

В силу положень частини 2 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

А згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому, оскільки поліцейським не доведено належними, достовірними і допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 20 липня 2023 року о 19 годині 05 хвилин діяння, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП правопорушення, провадження у справі слід закрити.

Оцінка суду

щодо правопорушення згідно з частиною 4 статті 130 КУпАП.

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

А відповідно до частини 4 статті 130 КУпАП вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду - є адміністративним правопорушенням.

Отже, адміністративним правопорушенням за частиною 4 статті 130 КУпАП є не просто факт вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дтп за її участю алкоголю або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, а вчинення одного з таких діянь, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Таким чином, якщо проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння не було необхідним або якщо було прийнято рішення про звільнення від проведення такого огляду (тобто, саме медичного огляду) вчинення одного з вказаних вище діянь (тобто, вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського) не охоплюється об`єктивною стороною частини 4 статті 130 КУпАП і не є адміністративним правопорушенням за частиною 4 статті 130 КУпАП.

На такий правовий висновок, вказують і положення підпункту "є" пункту 2.10. Правил дорожнього руху (які вказав поліцейський у протоколі, як такі, що були порушені ОСОБА_1 ) за якими, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю.

Але ні частина 4 статті 130 КУпАП, ні п.п."є" п.2.10. ПДД України не визначають у яких випадках медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння є необхідним.

Тому, у першу чергу, суд застосовує п.2.5. ПДД України за яким, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд, з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Але, в силу пункту 2 Розділу Х "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не у автоматичному режимі", що затверджена Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, обов`язковому огляду підлягають тільки водії транспортних засобів - учасники ДТП, унаслідок якої є особи, які отримали тілесні ушкодження. А суду не надано будь-яких доказів того, що внаслідок дтп, яке відбулась за участю ОСОБА_1 , він або потерпіла: ОСОБА_2 чи будь-які інші особи отримали тілесні ушкодження (а.с.37-44).

Також суд враховує і положення частин 1-3 статті 266 КУпАП за якими:

- особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння (частина 1);

- огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів (частина 2);

- у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (частини 3).

Отже, якщо підстав для обов`язкового медичного огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння не було (тобто, якщо сталось ДТП, унаслідок якої немає особи, яка отримала тілесні ушкодження), водій транспортного засобу - учасник такого дтп, підлягає медичному огляду на стан алкогольного сп`яніння виключно за наявності підстав вважати, що такий водій перебував у стані алкогольного сп`яніння саме у момент дорожньо-транспортної пригоди. Такий висновок також пояснюється судом і тим, що правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП покликане уноможливлювати випадки, коли за наявності підстав для проведення огляду на стан сп`яніння (тобто, наявності ознак керування водієм транспортним засобом у стані будь-якого виду сп`яніння) водії, вживаючи алкоголь після дтп, уникали відповідальності за керування транспортними засобами у стані сп`яніння.

Однак суду не надано будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 у момент дтп мав хоча би одну з ознак перебування у стані алкогольного сп`яніння, для того аби можна було стверджувати про наявність необхідності проходження ним огляду на стан сп`яніння. Наявність хоча би однієї ознаки алкогольного сп`яніння є обов`язковою, позаяк пункт 2 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року прямо передбачає, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Тож, з огляду на викладене, за встановлених судом обставин та наданих суду доказів, 26 грудня 2023 року, після дтп яке відбулось за участю ОСОБА_1 , у нього не виникло необхідності проходження за участю уповноваженої особи медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, а у необхідності приймати рішення про звільнення ОСОБА_1 від проведення такого огляду, необхідності не було. Оскільки будь-яких доказів того, що у момент дтп він перебував у стані сп`яніння або мав ознаки такого сп`яніння, суду не надано. І тому, він не порушив вимоги пункту 2.10 "є"ПДР України та не вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 130 КУпАП, оскільки в його діянні були відсутні всі ознаки об`єктивної сторони цього правопорушення.

Разом з цим суд також відзначає, що суду в принципі не надано доказів того, що після дорожньо-транспортної пригоди, як вказано поліцейським у протоколі ОСОБА_1 вживав алкогольні напої. Уся доказова база щодо цієї обставини рунтується на письмовому поясненні, яке було складено навіть не самим ОСОБА_1 , а поліцейським замість нього, який взагалі нічим не обгрунтував можливість отримання пояснення ОСОБА_1 у такий спосіб. До того ж, ці пояснення були складені поліцейським до того, як він роз`яснив ОСОБА_1 його право мовчати та відмовитись надати пояснення, а коли сам ОСОБА_1 коли поліцейський запропонував йому підписати ці пояснення запитав, як же його право відмовитись давати пояснення, поліцейський дійсно належним чином на це не відреагував, хоча повинен був. Проте, самі ці пояснення не містять визнання ОСОБА_1 факту вживання ним саме алкогольних напоїв, він визнав тільки, що випив пиво, а поліцейський навіть не уточнив того чи містило воно алкоголь (а.с.39). Не визнав ОСОБА_1 факту вживання ним алкогольних напоїв і під час спілкування із поліцейським для чого суд передивився аудіовідеозапис, наданий поліцейським (а.с.43).

В силу положень частини 2 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. А згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому, оскільки поліцейськими не доведено належними, достовірними і допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 діяння, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП, провадження у справі, в цій частині, суд зобов`язаний закрити.

Оцінка суду

щодо правопорушень згідно із статтями 124 КУпАП.

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Зокрема, положеннями статті 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є адміністративним правопорушенням.

Суд враховує, те, що наданими йому доказами: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 50); схемою місця ДТП від 26.12.2023 року (а.с. 51); поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 53,78), посвідченнями водія ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.55); копією полісу № НОМЕР_3 , фотокопіями з місця ДТП (а.с.57) та визнанням ОСОБА_1 , своєї вини підтверджується, що 26 грудня 2023 року, о 19 годині 10 хвилини у м. Коломия Івано-Франківської області, біля будинку Палія 20, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Mitsubishi colt, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час обїзду автомобіля Nissan Qashqai, державний номерний знак НОМЕР_2 , який був припаркований, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з вищевказаним транспортним засобом, внаслідок чого автомобілі отримали меланіні пошкодження чим завдано матеріальних збитків.

А за таких обставин суд погоджується із тим, що 26 грудня 2023 року, ОСОБА_1 , дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, і саме він винний у його вчиненні.

Обставин, які б виключали адміністративну відповідальність, а також обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено. А тому, він підлягає адміністративній відповідальності, на загальних підставах.

На виконання положень статті 33 КУпАП суд констатує, що за своїм характером, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, з огляду на його об`єкт та наслідки, не є особливо тяжким; суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 , має у суспільстві погане соціальне обличчя, відомості про те, що він вчиняв у минулому такі ж самі правопорушення у суду відсутні, суд має докази його віку, статі, місця проживання та роботи.

Адміністративне стягнення, передбачене санкцією статті 124 КУпАП являє собою штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що, на підставі п.5 підр. 1 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України складає 850 гривень) або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від 6 місяців до одного року.

Отже, врахувавши вказані вище обставини для вирішення питання про накладення на ОСОБА_1 , стягнення, передбаченого статтею 124 КУпАП, з урахуванням її мети, що передбачена статтею 23 КУпАП, суд вважає, що накладення на нього адміністративного стягнення у виді мінімального розміру штрафу у розмірі 850 гривень буде достатньою мірою відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Разом з цим, відповідно до положень статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. А тому, в силу положень частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з ОСОБА_1 , слід стягнути ще й 605 гривень 60 копійок у якості судового збору.

Отже, керуючись статтями 1, 2, 7, 8, 9, 10, 17-24, 26, 27, 33-38, 40-1, 122-4,124,130,221, 245-253, 254-255, 268, 271, 276, 279, 280, 283-285, 287, 294, 298-300, 304, 305, 306 КУпАП, суд

в и р і ш и в:

Провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею частинами 1 та 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити.

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), винуватим у вчиненні ним 26 грудня 2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок, на користь Держави Україна (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 10 (десяти) днів, з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги у вказаний строк, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення.

Суддя: Коваленко Д. С.