ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/122/24 Справа № 707/3132/23 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Морозов В. В. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №707/3132/23 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Черкаського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Прядки В.М., -

в с т а н о в и л а:

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 12 січня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; працюючого завідуючим складом на ПАТ «Руськополянський меблевий комбінат»,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковувавних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; постановлено стягнути на користь держави судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , 07 жовтня 2023 року о 00 годині 48 хвилин в с. Руська Поляна Черкаського району Черкаської області по вул. Затишна, 14, керував автомобілем марки «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови та запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Подія фіксувалася технічними засобами відеозапису, а саме на бодікамеру працівника поліції.

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її такою, що не відповідає вимогам законодавства, що потягло за собою однобічне та не повне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, представник ОСОБА_1 адвокат Прядка В.М. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 12.01.2024 у справі №707/3132/23 в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та ухвалити нове судове рішення, яким визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Апеляційні вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, визнав, розкаявся у вчиненому та зробив для себе висновки про неможливість допущення ним аналогічних правопорушень у майбутньому за будь-яких обставин. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності притягується вперше. Обставини, шо обтяжують відповідальність ОСОБА_1 у адміністративній справі відсутні, його протиправні дії не завдали будь-якої шкоди іншим особам, а також не спричинили істотної шкоди громадським чи державним інтересам.

Апелянт зазначив, що на його думку, у даному випадку, адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами буде цілком справедливим, відповідатиме його меті, а саме вихованню ОСОБА_1 та запобіганню вчиненню ним нових правопорушень, а також відповідатиме принципам «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та дотриманням основних прав людини, що встановлені ЄСПЛ, Конституцією України.

Також зазначив, що відповідно до посвідчення водія НОМЕР_2 , виданого від 10.08.2017, ОСОБА_1 є досвідченим водієм з багаторічним стажем, його робота пов`язана з постійним використанням транспортного засобу, що в свою чергу є єдиним джерелом його прибутку для проживання його сім`ї. Має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_2 07.03.2017, та позитивно характеризується за місцем роботи ПрАТ «Руськополянський меблевий комбіфнат», є здібним та відповідальним працівником.

Апелянт вважає, що враховуючи обставини, викладені ним в апеляційній скарзі, і про які він також заявляв суду першої інстанції, ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП без позбавлення права керування транспортними засобами.

Разом з тим в апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Прядка В.М. просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 12.01.2024 у справі №707/3132/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки розгляд справи відбувся у відсутність як апелянта, так і ОСОБА_1 , а оскаржувана постанова була отримана апелянтом 22.01.2024.

ОСОБА_1 неодноразово : 16.02.2024, 01.03.2024, 15.03.2024, 21.03.2024 не з`явився до апеляційного суду для участі в розгляді справи, хоча був повідомлений належним чином про час та місце апеляційного розгляду, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення справи не подавав, тому вважаю, що можливо проводити слухання справи в його відсутності.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Прядка В.М. пояснив, що він дійсно подавав до Черкаського апеляційного суду заяву про відмову від апеляційної скарги, однак така позиція не була узгоджена з ОСОБА_1 , і з`ясувавши її наслідки ОСОБА_1 відмовився він неї, та підтримав подану апеляційну скаргу.

Заслухавши думку представника ОСОБА_1 адвоката Прядки В.М., який підтримав вимоги апеляційної скарги, при цьому зауважив, що він просить постанову суду першої інстанції змінити в частині призначення ОСОБА_3 стягнення , не позбавляти його права керування транспортними засобами, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню, а в задоволені апеляційної скарги слід відмовити.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі щодо якої її винесено.

З матеріалів справи вбачається, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника Прядки В.М., апеляційний суд вважає, що слід визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, та поновити його.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та доведеність його вини у вчиненні вказаного адмінправопорушення, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновок суду першої інстанції в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Вимоги представника ОСОБА_1 адвоката Прядки В.М. про зміну рішення суду в частині накладення стягнення обгрутовані тим, що ОСОБА_1 розкаюється у вчиненому правопорушенні, до адміністративної відповідальності притягується вперше, його протиправні дії не завдали будь-якої шкоди іншим особам, а також не спричинили істотної шкоди громадським чи державним інтересам, ОСОБА_3 є досвідченим водієм з багаторічним стажем, його робота пов`язана з постійним використанням транспортного засобу, що в свою чергу є єдиним джерелом його прибутку для проживання його сім`ї,

Між тим, суд не може проігнорувати санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, якою передбачено адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто безальтернативне стягнення.

Разом з тим, в контексті апеляційних вимог, приходжу до наступних висновків.

Так, відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

За змістом частини 1 статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із аналізу вищевказаної норми закону вбачається, що санкція ч.1 ст.130КУпАП не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу, поєднаного із позбавленням права керування транспортними засобами.

При цьому, у даному випадку, загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч.1 ст.33КУпАП, не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Тобто у цій справі, з огляду на встановлену законодавством безальтернативну санкцію за ч.1 ст.130 КУпАП, ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

При цьому, дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно, вчинене відноситься до грубого порушення ПДР України, а водій не може не розуміти загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки.

У даному випадку, з огляду на положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, також вважаю за потрібне звернути увагу на наступне рішення.

Так, по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Позитивні відомості стосовно особи ОСОБА_1 , який провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, не можуть слугувати підставою для задоволення апеляційних вимог з урахуванням встановленої законодавцем безальтернативної санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки, з ознаками алкогольного сп`яніння, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих, проігнорував обов`язок пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку .

Отже, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, не лише відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП України, вимогам ст.ст. 33, 34 КУпАП України щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню.

Законодавець не передбачає можливості призначення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Прядки В.М. задоволенню не підлягає.

Отже, наведені доводи представника ОСОБА_1 адвоката Прядки В.М. в апеляційній скарзі про призначення ОСОБА_3 стягнення без позбавлення права керування транспортним засобом не відповідають вимогам Закону.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Прядці В.М. строк на апеляційне оскарження постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 12 січня 2024 року.

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 12 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Прядки В.М. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка