ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/1902/23Головуючий у 1-й інстанції Васильченко В.В.
Провадження № 33/817/297/24 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 р. м. Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є. розглянувши апеляційну скаргу адвоката Гори Р.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення на підставі ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір.

На вказану постанову 19 березня 2024 року адвокат Гора Р.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та закрити провадження за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Ознайомившись з матеріалами апеляційної скарги, вважаю, що її слід повернути особі, яка її подала з наступних підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП - постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів провадження вбачається, що 19.03.2024 року адвокат Гора Р.М. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на постанову суду від 19.01.2024 року, тобто після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що ОСОБА_2 28.01.2024 року отримав повістку, відповідно до якої зобов`язаний був прибути 31.01.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказано, що 22.02.2024 року ОСОБА_2 звільнено з військової служби в запас і він зміг ознайомився з постановою суду тільки 13.03.2024 року і з нею не погоджується, тому, на думку апелянта, є підстави для поновлення строку.

Вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити з огляду на наступне.

Як стверджують матеріали справи, ОСОБА_2 та його захисник-адвокат Голоден О.М. 19.01.2024 року брали участь у судовому засіданні і, згідно з їх розписками, постанову суду отримали: ОСОБА_2 - 19.01.2024 року, адвокат Голоден О.М. - 24.01.2024 року (а.п.118, 120).

З постановою суду ОСОБА_2 погодився і 27.02.2024 року добровільно сплатив накладений на нього штраф в сумі 17000 гривень та судовий збір в сумі 605,60 гривень, що підтверджують квитанції №3, №4 від 27.02.2024 року, наявні в матеріалах справи (а.п.128-129).

За таких обставин, постанова суду набрала законної сили і, на даний час, виконана.

Вирішуючи питання поновлення чи відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд також враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

За таких обставин, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Беручи до уваги, що 22.02.2024 року ОСОБА_2 звільнено з військової служби в запас, на що посилається апелянт, та 27.02.2024 року в АТ Ощадбанк в м.Заліщики ОСОБА_2 добровільно сплатив накладений на нього постановою суду штраф та судовий збір, що підтверджують квитанції, то посилання апелянта на те, що ОСОБА_2 тільки 13.03.2024 року зміг ознайомитися з постановою суду і з нею не погодився, не відповідають дійсності та є неспроможними.

Враховуючи, що адвокат Гора Р.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу після закінчення строку на апеляційне оскарження, поважних причин для поновлення цього строку не навів, тому в поновлені строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити адвокату Горі Р.М. в інтересах ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Заліщицького районного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року та повернути йому апеляційну скаргу разом з додатками.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя