Справа № 285/3339/23
провадження у справі 3/0285/87/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 березня 2024 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області

Мозговий В.Б., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Згідно адміністративного матеріалу, 21.05.2023 о 21 год. 32 хв.,по вул. Центральна в с. Суховоля, Звягельського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода, нечітка мова). Від проходження медичного огляду на визначення стан сп`яніння алкогольного на місці зупинки т/з за допомогою алкотестеру та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Купець Б. Л. зазначили, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував. Відмовлявся від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у в медичному закладі, оскільки працівниками поліції не було роз`яснено до якого медичного закладу, в якому місті, він має їхати.

Дослідивши адміністративний матеріал, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Виконання цих завдань неможливе без чіткого визначення предмета доказування у даній справі, а також (у межах ст. 251 КпАП) відповідних засобів доказування.

Встановлено, що 21.05.2023 о 21 год. 32 хв.,по вул. Центральна в с. Суховоля, Звягельського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода, нечітка мова). Від проходження медичного огляду на визначення стан сп`яніння алкогольного на місці зупинки т/з за допомогою алкотестеру та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, який фіксує факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною першою та другою статті 62 Закону України «Про національну поліцію України» (далі - Закон) передбачено, що поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак наркотичного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

З відеозапису події, файл № ___(2) вбачається, що під час зупинки ОСОБА_1 працівником поліції відповідно до ст. 35 ЗУ Про поліцію, останньому було роз`яснено причини зупинки, а саме: водій не увімкнув світло фар в темну пору доби, не включив сигнал аварійної зупинки та була відсутня страховка, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП. При спілкуванні працівників поліції з ОСОБА_1 , останній вів себе агресивно, намагався забрати документи у працівника поліції, вступав у суперечки, виражався нецензурною лайкою. Працівниками поліції було встановлено, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим, вони запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стан сп`яніння алкогольного на місці зупинки т/з за допомогою алкотестеру або проведення такого огляду в медичному закладі, нащо ОСОБА_1 погодився. Працівники поліції запропонували останньому пройти до службового автомобіля, щоб проїхати до медичного закладу, але ОСОБА_1 відмовився сідати до службового автомобіля. Після цього працівники поліції повторно запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стан сп`яніння алкогольного на місці зупинки т/з за допомогою алкотестеру або проведення такого огляду в медичному закладі, на що останній відмовився.

Пояснення ОСОБА_1 надані ним у судовому засіданні, про те що він не керував транспортним засобом, спростовуються відеозаписом події з якого вбачається, що під час складання протоколу про адміністративний правопорушення ОСОБА_1 жодного разу не заперечував факт керування транспортним засобом, а також постановою серія БАБ № 176716 від 21.05.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Переглянуті відеозаписи подій, які є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній відмовився.

Отже, з матеріалів справи слідує, що вони містять переконливі та беззаперечні докази, які підтверджують, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Суд не приймає до уваги пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його захисника Купця Л. П. оскільки вони спростовуються вищезазначеним.

Суд звертає увагу, що право кожної людини на життя та безпеку може бути порушено, якщо водій керує транспортним засобом у стані сп`яніння. Крім того, керування автомобілем у стані сп`яніння є порушенням права на безпеку дорожнього руху та може призвести до серйозних наслідків для інших учасників дорожнього руху.

Визнання недопустимими доказів, зібраних поліцейськими, лише з підстав невиконання формалізованих процедур, або допущення описок без усвідомлення їх мети і значення, а тільки тому, що вони існують, без встановлення факту порушення жодного з прав чи основоположних свобод особи яка притягається до адміністративної відповідальності, вказувало б лише надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм, що в свою чергу унеможливить досягнення мети адміністративного стягнення (ст. 23 КУпАП) та може мати тяжкі наслідки для інших учасників руху в майбутньому.

Висновок щодо визнання доказів недопустимими було зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.08.2022 року № 756/10060/17.

Під час розгляду даної справи, судом не було встановлено, що під час оформлення поліцейськими адміністративних матеріалів відносно правопорушника відбулось порушення його конвенційних або конституційних права, внаслідок чого зібрані докази могли б бути визнані недопустимими, а провадження в справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Враховуючи особу правопорушника, обставини вчинення правопорушення і його наслідки, суд вважає необхідним накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1, ч. 5 ст. 283 КУпАП судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 130 ч 1, 245, 283, 284 п 1, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя В.Б. Мозговий