КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/8825/22 Головуючий у І інстанції - Старовойтова С.М.
апеляційне провадження №33/824/1638/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Сиротюка Романа Валерійовича, потерпілого ОСОБА_2 , переглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Кєєр Олени Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина

України, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження закрито відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу,

установив:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи передбачених ст. 38 КУпАП строків, протягом яких може бути накладено адміністративне стягнення.

Як встановив суд, ОСОБА_1 , 06 червня 2022 року о 23 год 05 хв, керуючи транспортним засобом «Кіа», державний номер НОМЕР_1 , по пр-ту Соборності, 15 у м. Києві, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, здійснив виїзд на смугу, яка призначена для реверсивного руху при вимкненому сигналі світлофора, що забороняє рух по даній смузі, внаслідок чого вчинив зіткнення з транспортним засобом «Кіа», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Кєєр О.С., вважає вказану постанову суду незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог адміністративного закону, невідповідністю висновків суду викладених у постанові, фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відмінність вихідних даних самих поліцейських, що наявні в матеріалах справи та які вбачаються з відеозапису, в довідці слідчого та протоколі про адміністративне правопорушення, а також те, що в протоколі було внесено зміни та складено понад місячний строк, в сукупності всі ці доводи вказують на доведення невинуватості ОСОБА_1 та закриття провадження, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Більше того, аналізуючи відео з місця ДТП, вбачається, що водій ОСОБА_1 не міг перелаштувавшись у смугу руху праворуч від нього, оскільки по ній рухався інший автомобіль, а оскільки події відбувалися у темну пору доби жоден водій об`єктивно не може визначити орієнтовну відстань від нього автомобіля у дзеркало бокового виду, при цьому ліворуч на смузі реверсного руху знаходився морський контейнер для перевезення вантажів і там об`єктивно не могло бути інших автомобілів, через що водій ОСОБА_1 вимушено здійснив виїзд на смугу реверсного руху, при цьому слід зазначити, що якби водій ОСОБА_2 не продовжив рух свого автомобіля, то ОСОБА_1 мав би можливість уникнути зіткнення.

На переконання апелянта, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, оскільки поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями.

Просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року відносно ОСОБА_1 та прийняти нову постанову, якою провадження в справі відносно нього закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Сиротюк Р.В. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

В судовому засіданні потерпіла особа ОСОБА_2 заперечив, щодо задоволення апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, і тому просив залишити його без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд першої інстанції, розглядаючи дану справу, дотримався вказаних положень закону.

Так, пунктом 8.7.4 ПДР України передбачено, що для регулювання руху транспортних засобів на вулицях, дорогах або по смугах проїзної частини, напрямок руху на яких може змінюватися на протилежний, застосовуються реверсивні світлофори з червоним Х-подібним сигналом і зеленим сигналом у вигляді стрілки, спрямованої вниз. Ці сигнали забороняють або дозволяють рух по смузі, над якою вони розташовані. При вимкнених сигналах реверсивного світлофора, що розташований над смугою, позначеною з обох боків дорожньою розміткою 1.9, в`їзд на цю смугу заборонено.

Пунктом 12.1. ПДР України визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Диспозицією ст. 124 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає при порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Висновок суду першої інстанції, щодо порушення ОСОБА_1 п. п. 8.7.4, 12.1 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

Такий висновок підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №369308, який був предметом дослідження суду першої інстанції і яким зафіксовано, що ОСОБА_1 26 червня 2022 року, о 23 год 05 хв, в м. Києві по пр-ту Соборності, 15, керуючи автомобілем «Кіа», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, здійснив виїзд на смугу, яка призначена для реверсивного руху при вимкненому сигналі світлофора, що забороняє рух по даній смузі, що призвело до зіткнення з автомобілем «Кіа», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а водій ОСОБА_1 тілесні ушкодження.

Відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивно підтверджені іншими дозами у справі, а саме: письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 ; схемою місця ДТП, наданими суду фотоматеріалами, відео з камер спостереження, поясненнями потерпілого та свідка, іншими матеріалами в їх сукупності.

Крім того, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 рухався саме реверсивною смугою для руху, чим порушив вимоги п. 8.7.4 ПДР України, підтверджуються дослідженим відеозаписом із камер відеоспостереження з місця ДТП, який знаходиться в матеріалах справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 рухається по смузі руху, не змінюючи напрямок руху.

Дослідивши указані докази, та надавши їм належну юридичну оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п. п. 8.7.4, 12.1 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ст. 124 КУпАП.

Виходячи з обставин, за яких відбулася дорожньо-транспортна пригода, вважаю правильним висновок суду першої інстанції, що недотримання ОСОБА_1 вищенаведених вимог Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з виникнення ДТП, що й було встановлено судом.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, оцінюючи докази в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Щодо доводів сторони захисту про те, що винуватцем ДТП є потерпілий ОСОБА_2 , то суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суд не вправі надавати оцінку правомірності дій іншого учасника ДТП стосовно якого протокол про адміністративне правопорушення не складався і не був предметом розгляду суду першої інстанції. Таку правову оцінку на предмет наявності чи відсутності в діях учасника ДТП ознак порушень Правил дорожнього руху України може бути надано судом лише за умови розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеному відносно такої особи.

Одночасно апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта стосовно того, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованим.

З правового аналізу ст. 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в інкримінованому їй правопорушенні (в даному випадку у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди), провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини в діях особи.

Окрім того формулювання ст. 38 КУпАП - «Строки накладення адміністративного стягнення» вказує на те, що таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, застосування даної правової норми (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинно відбуватися лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що ст. 280 КУпАП, якою регламентовано обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, встановлює обов`язок під час судового розгляду встановити ряд обставин, в тому числі чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа у його вчиненні.

Так само і ст. 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи щодо встановлення вини особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і проводиться судовий розгляд.

Тому, на переконання апеляційного суду, застосовування норми ст.247 КУпАП, щодо закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення.

З огляду на викладене, доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Кєєр О.С. про те, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, вважаю безпідставними.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до переконання, що постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Кєєр Олени Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько