Провадження №33/824/1504/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М УКРАЇ Н И

21 березня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Стрижеус А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану захисником - адвокатом Кенцом Романом Івановичем, на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (протокол від 09.12.2023 серії ААД №529231).Застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі захисника - адвоката Кенца Р.І., подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що постанова підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що ОСОБА_1 перебував у транспортному засобі SkodaFabia д.н.з. НОМЕР_1 в дворі будинку № 23 по вулиці Златоустівська орієнтовно з 22:35.Автомобіль SkodaFabia д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 орендує та використовує його для роботи в таксі. 09.12.2023 року ОСОБА_2 працюючи увесь день за кермом, відчуваючи втому повертався додому в кінці робочого дня та приїхав у двір будинку АДРЕСА_1 не пізніше 22:35год. З ряду причин ОСОБА_2 не працював до початку комендантської години. До приїзду патрульних, ОСОБА_1 перебував в салоні автомобіля, який був з увімкненим двигуном для збереження тепла, та вживав алкоголь. Це пояснюється тим, що ОСОБА_1 не може вживати алкоголь вдома, оскільки на його утриманні перебуває мати похилого віку та її чоловік, який потребує постійного догляду. Вони вкрай негативно ставляться до алкоголю.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 припаркував свій автомобіль на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 , що може підтвердити його сусід ОСОБА_3 , який допомагав ОСОБА_1 паркуватися. В момент приїзду патрульних ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, про те він не керував транспортним засобом і це пояснював патрульним, які не бажали його чути і почали складати протокол про адміністративне правопорушення.

Тому, на думку захисника, матеріалами справи не доведено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Кенц Р.І. повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, думку учасників судового розгляду, доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 09.12.2023 серії ААД №529231, результатом тесту на стан алкогольного сп`яніння, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, витяг з бази АРМОР, відеозаписом процесу складання протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_4 не керував у стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом є необґрунтованими, оскільки факт керування водієм ОСОБА_1 автомобілем зафіксований на відеозаписі, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, останній не заперечував факт керування ним транспортним засобом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, саме по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

ОСОБА_1 має правовий статус спеціального суб`єкта - водія, що підтверджується посвідченням водія.

Згідно п.1.3.ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

При цьому суд звертає увагу на те, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перед виконанням прохання працівників поліції перепаркувати транспортний засіб жодним чином не повідомив їм про відсутність у нього можливості це зробити, в силу перебування у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Кенца Р.І., є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Будь-яких порушень законодавства, під час оформлення протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення районного суду, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником - адвокатом Кенцом Романом Івановичем, на постанову на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2022 рокузалишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2022 рокущодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Стрижеус