Єдиний унікальний номер судової справи: 476/610/23 Головуючий у першій інстанції Чернякова Н.В.
Номер провадження: 33/812/52/24 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Колосовою О.М.,

за участю ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Вишневського А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Вишневського Андрія Анатолійовича на постанову судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, начальника відділу культури Єланецької селищної ради, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №481243/1235 від 29 липня 2023 року, водій ОСОБА_1 29 липня 2023 року о 21 год 18 хв в смт. Єланець по вул. Вознесенській керувала транспортним засобом Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя. Від проходження тесту на предмет вживання алкоголю на місці за допомогою технічного засобу Alcotest Drager 6810 або проїхати до КНП «Єланецька лікарня» відмовилась, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, 05 січня 2024 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Вишневський А.А. подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з вчиненням правопорушення в стані крайньої необхідності.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було досліджено і не було надано оцінку поясненням ОСОБА_1 та показам двох свідків, які були допитані в залі судового засідання. Зокрема ОСОБА_1 є людиною похилого віку, яка має зайву вагу і яка має встановлені колінні протези, через що має інвалідність ІІ групи, через яку їй важко пересуватись пішки, крім того, має гіпертонічну хворобу.

Адвокат Вишневський А.А. зазначав, що 29 липня 2023 року ОСОБА_1 разом зі свідками по справі та іншими особами в свій вихідний день, на добровільних засадах, як громадський діяч та волонтер брала участь в організації вшанування пам`яті загиблого героя. При цьому на ній лежали як організаційні функції та і такі як готування їжі, прибирання та інші фізичні дії, які потребували фізичного здоров`я та підготовки. Під час проведення вшанування пам`яті героя, ОСОБА_1 відчула біль в суглобах, натомість ліки забула вдома в сумочці. Не маючи часу шукати ліки від болю в суглобах, випила до 50 гр алкоголю, щоб вгамувати біль орієнтовно на початку дня, розраховуючи на те, що додому поїде на таксі або зі знайомими. Більш того, увечері ОСОБА_1 відчула загострення гіпертонічної хвороби. ОСОБА_1 намагалась знайти ліки у присутніх на заході людей, викликати швидку, таксі та додзвонитись знайомим, але все це не дало результату, при цьому ОСОБА_1 мала обмежену рухливість і відстань до найближчої аптеки в 2 км для неї була недосяжна. Право керувати транспортними засобами серед присутніх мала тільки ОСОБА_1 і тільки після того, як вона в присутності двох свідків вчинила усе від неї залежне задля усунення небезпеки своєму здоров`ю будь - яким іншим шляхом, вона сіла за кермо, оскільки вдома у одного зі свідків були необхідні їй ліки. А тому, на думку захисника Вишневського А.А., ОСОБА_1 діяла в стані крайньої необхідності.

Вказує на те, що єдиним джерелом доходів окрім пенсії є її робота, завдяки їй вона забезпечує своє життя на трохи вищому рівні за прожитковий мінімум, при цьому виконує свій громадянський обов`язок, приносить користь суспільству в якому живе. До того ж, будучи особою з інвалідність ІІ групи та маючи суттєві обмеження по рухливості, єдиною можливістю соціальної реабілітації і фактично виживання для неї є її транспортний засіб. Адже лише за його допомогою вона може дістатись роботи, поїхати за ліками, в лікарню, за продуктами.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 характеризується позитивно і притягнуто її до адміністративної відповідальності саме за відмові від проходження медичного огляду, а не за перебування в стані алкогольного сп`яніння. Сама зупинка її транспортного засобу для неї була шоком, вона розгубилась, але визнала себе винною, тому що як добропорядний громадянин звикла виконувати закон. Однак, позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом на думку захисника Вишневського А.А. є негуманним та нелюдським, оскільки вона фактично позбавиться рухливості та самостійності.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Вишневський А.А. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Вислухавши аргументи і доводи ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Вишневського А.А., допитавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За такого, ОСОБА_1 , яка реалізувала своє право керувати автомобілем, тим самим погодилась нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 29 липня 2023 року о 21 год 18 хв в смт. Єланець по вул. Вознесенській керувала транспортним засобом Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя. Від проходження тесту на предмет вживання алкоголю на місці за допомогою технічного засобу Alcotest Drager 6810 або проїхати до КНП «Єланецька лікарня» відмовилась.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 допустила порушення п.2.5 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 481243/1235 від 29 липня 2023 року, відповідно до якого 29 липня 2023 року о 21 год 18 хв в смт. Єланець по вул. Вознесенській ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя. Від проходження тесту на предмет вживання алкоголю на місці за допомогою технічного засобу Alcotest Drager 6810 або проїхати до КНП «Єланецька лікарня» відмовилась, чим порушила вимоги п.2.5 КУпАП, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.3).

- у відеозаписі, з якого чітко вбачається, що працівником поліції декілька разів було запропоновано водійці ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою приладу Драгер так і в медичному закладі КНП «Єланецька лікарня», на що вона відмовилась (а.с.8).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №481243/1235 від 29 липня 2023 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 29 липня 2023 року о 21 год 18 хв у ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя в розумінні п.п.2 та 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мала беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі, про проходження огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень самої водійки ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Вишневського А.А. грунтується на наявних у справі доказах.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 29 липня 2023 року вчиняючи адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП діяла в стані крайньої необхідності, оскільки через погане самопочуття та відсутності ліків, не маючи змоги дістатися додому іншим способом окрім як власним транспортним засобом, вимушено сіла за кермо свого автомобіля разом зі свідками по справі та мала намір дістатися до будинку одного зі свідків по справі, оскільки в останньої були необхідні ОСОБА_1 ліки не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

За змістом статті 17 КУпАП особа, яка діяла у стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Ці обставини є питанням факту й встановлюються в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Так, апеляційний суд звертає увагу, що обставини, які наведені захисником ОСОБА_1 - адвокатом Вишневським А.А. в обґрунтування стану крайньої необхідності, з урахуванням досліджених судом першої інстанції доказів, можуть свідчити про наявність лише надуманої загрози для ОСОБА_1 , в той час як стан крайньої необхідності передбачає існування реальної загрози.

У матеріалах справи міститься відеоматеріал, на якому відтворені події, що мали місце 29 липня 2023 року за участі ОСОБА_1 . Так, на відео з відео регістратора та боді камер працівників поліції зафіксовано, що 29 липня 2023 року о 21-20 годині працівниками поліції подано вимогу про зупинку транспортного засобу, що рухався попереду з відчиненою кришкою багажного відділення. Після зупинки автомобіля Volkswagen golf, номерний знак НОМЕР_1 , поліцейські повідомили водійці про причину зупинки, а саме неосвітлений номерний знак в темну пору доби, відчинене багажне відділення автомобіля та про те що водій не користується ременем безпеки. Після встановлення особи водія та виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, працівник поліції запитав у ОСОБА_1 про те чи вживала вона алкоголь, на що вона відповіла - вживала та пояснила при яких обставинах і чому (04:00 хв відеозапису а.с.8). Після чого працівником поліції неодноразово пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і проїхати до Єланецької лікарні, а також роз`яснено їй наслідки відмови від проходження такого огляду, однак водій відмовилась, зауваживши що не буде позоритись, оскільки пила (14:45 хв відеозапису). Після остаточної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було повідомлено її про те, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п.2.5 ПДР України та відсторонено її від подальшого керування її транспортним засобом. Від дачі письмових пояснень та підпису в протоколі, а також отримання його копії ОСОБА_1 відмовилася.

Апеляційний суд звертає увагу, що відеозапис є повним, безперервним і в повній мірі відображає всі обставини події 29 липня 2023 року від моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 і до моменту проголошення останній складеного відносно неї протоколу. При цьому, обставини на які посилалась як ОСОБА_1 в суді першої та апеляційної інстанції так і її захисник як на крайню необхідність не знайшли свого підтвердження. Більш того, ОСОБА_1 , мала змогу у супроводі працівників поліції дістатись до лікарні та отримати всю необхідну допомогу, однак вона не звернулась за допомогою до працівників поліції, а навпаки відмовилась проїхати до медичного закладу. Вказане ставить під сумнів її посилання на погане самопочуття, та термінову необхідність прийняти ліків, що з її слів і стало підставою для того щоб сісти за кермо.

Під час апеляційного розгляду за клопотанням захисника- адвоката Вишневського А.А. були допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили про те, що ОСОБА_1 є хворою людиною. Після організації та проведення 29 липня 2023 року заходу щодо вшанування загиблого героя, через втому у ОСОБА_1 погіршився стан здоров`я. У зв`язку з необхідністю прийняття ліків, які знаходилися вдома, ОСОБА_1 вимушено сіла за кермо та під час керування транспортним засобом була зупинена працівниками поліції. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки та к і в медичному закладі ОСОБА_1 відмовилась. До того ж пояснили, що 29 липня 2023 року не були свідками того, що ОСОБА_1 вживала алкогольні напої.

Посилання захисника - адвоката Вишневського А.А. в суді апеляційної інстанції про відсутність підстав у працівників поліції пропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки свідки повідомили про те, що остання не вживала спиртних напоїв є безпідставними.

Так, під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 пояснила, що 29 липня 2023 року вона випила не більше 50 гр спиртних напоїв в обід чисто символічно зі знайомими загиблого героя.

З урахуванням викладеного, наведені захисником ОСОБА_1 - адвокатом Вишневським А.А. обставини, на переконання апеляційного суду, не є підставою для визнання її (водія) дій такими, що вчиненні в стані крайньої необхідності. Натомість таку позицію слід розцінювати як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Також, не доведено і під час апеляційного розгляду обставини, що вказують на те, що ОСОБА_1 діяла в стані крайньої необхідності.

Посилання адвоката Вишневського А.А. в суді апеляційної інстанції на те, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом з урахуванням стану її здоров`я є вкрай необхідним для її життя не спростовують вчинення останньою правопорушення та не можуть слугувати безумовною підставою для звільнення її від адміністративної відповідальності.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За такого, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Вишневського Андрія Анатолійовича - залишити без задоволення.

Постанову судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко