КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю секретаря судового засідання Баток Н.Г., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 та його представника - адвоката Стужук Н.В., апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного правопорушення.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП і прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 173 КУпАП.

При цьому апелянт вказує на порушення судом його прав при розгляді справи, оскільки суд не повідомив потерпілого про день і час розгляду справи та позбавив потерпілого можливості скористатися послугами на правничу допомогу, надати свідчення, заявити клопотання про виклик свідка в судове засідання.

Окрім того, апелянт вказує на те, що суд мав змогу встановити, що з боку потерпілого не було жодних дій, які викликали вчинення хуліганства зі сторони ОСОБА_1 .

Як зазначає апелянт, він з ОСОБА_1 взагалі не спілкувався, вони незнайомі, та потерпілий не знав хто він. Потерпілий не заходив на його земельну ділянку, а перебував на вулиці, яка є громадським місцем. Принижуючи потерпілого на вулиці, погрожуючи йому розправою, висловлюючись нецензурними словами в присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 порушував громадський порядок і спокій громадян, що є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Для отримання необхідних доказів необхідно було допитати свідка, проте суд проігнорував наявність свідка, який є сторонньою особою, а послався на нічим не підтверджені пояснення порушника ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого ОСОБА_2 та його представника - адвоката Стужук Н.В., які підтримали апеляційну скаргу; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_4 , який заперечував проти задоволення апеляції; пояснення свідка ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суддя районного суду у постанові послався на те, що надані матеріали не містять доказів того, що конфлікт між сусідами відбувався у громадському місці та порушував громадський порядок і спокій громадян, що є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Вказаний висновок ґрунтувався на наявних у справі доказах: даних протоколу про адміністративні правопорушення, даних протоколу прийняття заяви від громадянина ОСОБА_2 про вчинене кримінальне правопорушення від 31.07.2023, письмових поясненнях ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та поясненнях ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №741789 від 15 серпня 2023 року зазначено, що 28 липня 2023 року ОСОБА_1 під час конфлікту з громадянином ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 нецензурно виражався в адресу останнього.

У своїй заяві, яка міститься у протоколі про вчинене кримінальне правопорушення від 31.07.2023, та у письмових поясненнях, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 зазначав, що між ним та сусідом, який будується поряд з його ділянкою, через незаконне будівництво стався конфлікт, у процесі якого сусід висловлювався нецензурною лайкою, погрожував та ображав ОСОБА_2 .

Уписьмових поясненнях, приєднаних до протоколу про адміністративне правопорушення, та поясненнях в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що між ним та ОСОБА_2 стався конфлікт з приводу добудови гаража.

При цьому ОСОБА_1 пояснював, що цей конфлікт мав місце на земельній ділянці, де від будує приватний будинок, у процесі конфлікту ОСОБА_2 почав погрожувати знищенням побудованого гаражу, що розлютило ОСОБА_1 і він вигнав сусіда зі своєї території.

Отже, наявними на момент розгляду справи в суді першої інстанції доказами було встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав місце конфлікт з приводу забудови, у процесі якого ОСОБА_1 висловлювався на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою.

Проте, в судовому засіданні суду першої інстанції не було надано жодних доказів того, що цей конфлікт відбувався у громадському місці та порушив громадський порядок і спокій громадян, а тому висновок, викладений у постанові судді про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, відповідає фактичним обставинам провадження та ґрунтується на вимогах закону.

Не погоджуючись з таким висновком, ОСОБА_2 в апеляції вказав на неповноту судового розгляду, яка полягала у тому, що суд не вислухав пояснень потерпілого та свідка.

В судовому засіданні апеляційної інстанції вказана неповнота судового розгляду була усунута, оскільки потерпілий ОСОБА_2 дав пояснення про обставини справи, а також за клопотанням потерпілого був допитаний свідок ОСОБА_3 .

Так, потерпілий ОСОБА_2 в судовому засідання апеляційної інстанції пояснив, що 28 липня 2023 року він разом з депутатом ОСОБА_3 прийшли до будинку ОСОБА_1 для з`ясування питання незаконного будівництва.

Він переговорив з дружиною ОСОБА_1 з цього питання, після чого з-за будинку вибіг ОСОБА_1 та почав на адресу потерпілого виражатись нецензурною лайкою та кидався з кулаками.

Згідно з поясненнями потерпілого всі ці події відбувались на вулиці, де ходили люди, водночас потерпілий вказував, що ці події відбувались на території домоволодіння ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що 28 липня 2023 року він на прохання ОСОБА_2 під`їхав до ділянки, яка межує з ділянкою ОСОБА_2 , для з`ясування з власником питання щодо незаконного будівництва.

На території ділянки проводилось будівництво. ОСОБА_2 та свідок попросили будівельників викликати власника забудови. Через 10-15 хвилин під`їхали чоловік і жінка та чоловік одразу почав лаятись, з`ясовуючи у свідка і ОСОБА_2 хто вони такі, що тут роблять. Це відбувалося близько 30 секунд на фасаді будинку.

Потім чоловік, як з`ясувалось пізніше це був ОСОБА_1 , пішов до забудови, а коли повернувся та почав висловлюватись нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , а також висловлювати погрози життю та здоров`ю потерпілого. Під впливом такої негативної реакції ОСОБА_1 свідок і ОСОБА_2 пішли до домогосподарства ОСОБА_2 .

Загалом свідок перебував на місці події близько 30 хвилин з моменту прибуття на виклик ОСОБА_2 , а час, протягом якого ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_2 та висловлювався нецензурною лайкою становив від 30 секунд до однієї хвилини.

Згідно з поясненнями свідка, йому здається, що по вулиці йшли жінки з дитячими візочками, проте свідок не міг вказати, чи були присутніми ці особи під час того, як ОСОБА_1 висловлювався на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрожував потерпілому.

На уточнююче питання ОСОБА_1 свідок стверджував, що подія відбувалась не на території домогосподарства ОСОБА_1 , а на межі домогосподарства та вулиці.

Таким чином, згідно з поясненнями в судовому засіданні апеляційної інстанції потерпілого ОСОБА_2 і свідка ОСОБА_3 , між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник конфлікт з приводу забудови на земельній ділянці, яка є суміжною з земельною ділянкою ОСОБА_2 , у процесі якого ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_2 розправою та висловлювався на адресу потерпілого нецензурною лайкою. Така подія тривала близько однієї хвилини.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 визнав ту обставину, що він лаявся нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 та пояснив, що така поведінка була викликана погрозами з боку потерпілого демонтувати гараж, будівництво якого потерпілий вважає незаконним.

При цьому ОСОБА_1 також визнав, що діяв неправильно та виразив готовність вибачитись перед потерпілим.

Отже, в судовому засіданні апеляційної інстанції була підтверджена та обставина, що ОСОБА_1 висловлювався на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою у процесі сварки, яка виникла між вказаними особами з приводу законності забудови.

Відповідальність за нецензурну лайку в громадських місця за ст. 173 КУпАП настає за сукупністю певних ознак, які в сукупності складають об`єктивну та суб`єктивну сторони адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною статтею.

Так, особа може бути притягнута до відповідальності за ст. 173 КУпАП у разі коли мали місце в сукупності такі ознаки: 1) висловлювання нецензурною лайкою, як конкретна дія; 2) нецензурні слова промовляються у громадському місці; 3) нецензурні слова мають бути спрямовані на прояв явної неповаги до оточуючих, виражати явну неповагу до громадського порядку і норм моралі (хуліганський мотив).

У даному випадку ОСОБА_1 вчинив конкретну дію, висловившись на адресу ОСОБА_2 нецензурними словами, тобто наявна конкретна дія, яка за відсутності інших обов`язкових елементів складу адміністративного правопорушення, може бути розцінена як особиста образа.

Особиста образа, у тому числі з вживанням нецензурної лексики, може бути розцінена як приниження честі і гідності особи, захист яких здійснюється у порядку цивільного судочинства.

Щодо місця вчинення ОСОБА_1 дій, то у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що подія відбувалася в АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 у всіх своїх поясненнях послідовно стверджував, що конфлікт між ним та ОСОБА_2 відбувався біля його будинку і він, розлютившись, вигнав сусіда з своєї території.

Потерпілий ОСОБА_2 у своїх поясненнях вказував, що ОСОБА_1 вибіг із-за будинку та почав лаятись, тобто фактично підтвердив, що подія відбувалась біля будинку, проте згодом потерпілий почав наполягати на тому, що ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою, коли вони були на вулиці.

Свідок ОСОБА_3 пояснював про те, що подія відбувалася на фасаді будинку, а на уточнююче питання стверджував, що на межі домогосподарства ОСОБА_1 та вулиці.

Отже, матеріалами справи та непослідовними поясненнями потерпілого і свідка не спростовані пояснення ОСОБА_1 про те, що подія відбувалася на території його домоволодіння.

Водночас, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 нецензурно лаявся у громадському місці, а тому доводи апеляційної скарги потерпілого щодо місця події не можуть бути взятими до уваги.

Також не можуть бути взятими до уваги твердження апелянта про те, що діями ОСОБА_1 був порушений громадський порядок і спокій громадян, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, у чому полягало порушення громадського порядку та спокою громадян, та суду першої інстанції не було надано відповідних доказів на підтвердження таких обставин.

В судовому засіданні апеляційної інстанції з`ясовувалося питання щодо наявності порушення громадського порядку та спокою громадян, оскільки потерпілий та свідок вказували на можливу присутність під час конфлікту між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 громадян, які могли проходити по вулиці.

Проте будь-яких доказів на підтвердження того, що нецензурною лайкою ОСОБА_1 був порушений громадський порядок чи спокій громадян здобути не вдалося.

Насамкінець, для встановлення в діях ОСОБА_1 дрібного хуліганства необхідно з`ясувати мотив його дій, пов`язаних з нецензурною лайкою.

Наявність хуліганського мотиву передбачає внутрішнє спонукання особи порушити не лише громадський порядок, але й проявити неповагу до суспільства чи окремих громадян без вагомих переконливих чи значних на те причин.

Так, з пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого та свідка убачається, що причиною конфлікту, який виник між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 стали претензії ОСОБА_2 з приводу незаконного, на його думку, будівництва, яке проводив ОСОБА_1 .

Зважаючи на наявність конфлікту між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та його суть, можна дійти до висновку про те, що вживання ОСОБА_1 нецензурних слів під час сварки є проявом його безкультур`я, а не мотивом хуліганських дій.

Підсумовуючи викладене, суддя апеляційного суду вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а тому не убачає підстав для скасування постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, як про це прохає апелянт.

Водночас, суддя апеляційного суду вважає слушними доводи апеляційної скарги про порушення суддею районного суду прав потерпілого ОСОБА_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , оскільки потерпілий не був повідомленим про час слухання справи та розгляд справи відбувся без участі потерпілого.

Проте, порушення прав потерпілого при розгляді справи суддею районного суду у цій справі не може бути підставою для скасування постанови судді районного суду, оскільки права потерпілого були відновлені при розгляді справи суддею апеляційного суду.

Так, потерпілий ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами справи, під час розгляду справи в апеляційній інстанції заявляв клопотання, давав пояснення не лише по суті апеляційної скарги, а й про обставини справи, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, користувався правовою допомогою адвоката, тобто реалізував права потерпілого, передбачені ст. 269 КУпАП.

За таких обставин, суддя апеляційного суду не убачає підстав для скасування постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

Справа №369/13858/23

Провадження №33/827/872/2024

Головуючий у І інстанції Хрипун С.В.

Доповідач Ковальська В.В.