Справа № 589/4328/23
Провадження № 3/589/349/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Прачук О. В.,

з участю секретаря судового засідання Щерби Я. Г.,

прокурора Бурдюг В. Ю.,

захисника адвоката Матеко Л. А.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шостка Сумської області, громадянки України, начальника загального відділу Виконавчого комітету Шосткинської міської ради, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1

- за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 190/2023 від 18.08.2023, начальник загального відділу виконавчого комітету Шосткинської міської ради ОСОБА_1 , будучи членом атестаційної комісії для проведення атестації посадових осіб Шосткинської міської ради та її виконавчих органів, 25.11.2021 під час засідання атестаційної комісії, використовуючи свої повноваження члена вищевказаної атестаційної комісії, маючи приватний інтерес, прийняла участь у проведенні розгляду питання про атестацію керуючого справами виконкому Шосткинської міської ради ОСОБА_2 , як посадової особи місцевого самоврядування, якій і підпорядковується ОСОБА_1 , та не повідомила про наявність реального конфлікту інтересів і заяву про конфлікт інтересів члена колегіального органу не внесено до протоколу засідання колегіального органу, тобто порушила вимоги ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за що встановлена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 191/2023 від 18.08.2023, начальник загального відділу виконавчого комітету Шосткинської міської ради ОСОБА_1 , будучи членом атестаційної комісії для проведення атестації посадових осіб Шосткинської міської ради та її виконавчих органів, 25.11.2021 під час засідання атестаційної комісії, використовуючи свої повноваження члена вищевказаної атестаційної комісії, маючи приватний інтерес, прийняла участь у проведенні розгляду питання про атестацію керуючого справами виконкому Шосткинської міської ради ОСОБА_2 , як посадової особи місцевого самоврядування, якій і підпорядковується ОСОБА_1 , та не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та прийняла участь у прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто порушила вимоги ч. 2 ст. 351 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за що встановлена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП не визнала, просила закрити провадженні у справі за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення. Зазначила, що як член атестаційної комісії, не мала жодного приватного інтересу щодо проведення атестації ОСОБА_2 , ні родинних, ні дружніх відносин вона з нею не має. Крім того, пояснила, що хоча в її інструкції і зазначено, що вона підпорядковується, крім міського голови, керуючому справами виконкому, однак, керуючому вона лише допомагає з організаційних питань і не підзвітна їй, а безпосереднє підпорядкування і підзвітність у неї, як начальника організаційного відділу, лише міському голові. Її голос не був вирішальним, оскільки за атестацію на відповідність займаним посадам проголосували всі члени комісії, а тому це не могло створити реального конфлікту інтересів.

Захисник просила закрити справу, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначила, що ніякого приватного інтересу, будучи членом атестаційної комісії, остання не мала. На голосуванні комісії ОСОБА_1 діяла не особисто, рішення приймалось атестаційною комісією, з дотриманням передбаченої законом процедури. Голос ОСОБА_1 не мав визначального значення, оскільки за атестацію проголосували всі члени комісії, і її не голосування жодним чином не вплинуло на результати голосування.

Прокурор в судовому засіданні вважав доведеним наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Так, розпорядженням міського голови №11 К від 14.01.2011, ОСОБА_1 призначено на посаду начальника загального відділу Шосткинської міської ради з 14.01.2011.

Згідно посадової інструкції начальника загального відділу Шосткинської міської ради, такий безпосередньо підпорядковується міському голові та керуючому справами виконкому.

20.09.2021 розпорядженням міського голови Шосткинської міської ради № 244 К, прийнято рішення про проведення до 07.12.2021 атестації посадових осіб місцевого самоврядування Шосткинської міської ради та її виконавчих органів.

Цим же розпорядженням затверджено склад атестаційної комісії, а саме: головою комісії визначено керуючого справами виконкому ОСОБА_2 , а членом комісії, крім інших, начальника загального відділу ОСОБА_1 .

Також був затверджений список осіб, що підлягають атестації у 2021 році, серед яких також і керуюча справами виконкому ОСОБА_2 (голова атестаційної комісії).

Як вбачається з протоколу засідання атестаційної комісії від 25.11.2021, атестаційна комісія, до складу якої входила також і ОСОБА_1 , прийняла рішення про відповідність займаній посаді керуючої справами виконкому Шосткинської міської ради ОСОБА_2 .

За результатами атестації, комісією складено атестаційний лист, зі змісту якого вбачається, що за відповідність ОСОБА_2 займаній посаді, проголосували всі члени комісії.

30.11.2021 розпорядженням міського голови № 294 К, затверджено результати атестації посадових осіб (згідно додатку) та визнано їх такими, що відповідають займаним посадам, в том числі і керуючу справами виконкому ОСОБА_2 .

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП настає у разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та відповідно у разі вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Вказане узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладеною у листі № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року.

Отже, конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вилинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Разом з тим, з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається наявності приватного інтересу та відсутні посилання на факти, що приватний інтерес суперечить службовим чи представницьким повноваженням і така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій ОСОБА_1 . Більш того, в протоколі щодо ОСОБА_1 не зазначено форму вини, в даному випадку - наявність умислу.

Так, приймаючи участь у голосуванні щодо проведення атестації посадових осіб місцевого самоврядування Шосткинської міської ради та її виконавчих органів, на підставі розпорядження міського голови за № 244К від 20.09.2021, в тому числі щодо керуючої справами виконавчого комітету ОСОБА_2 , ОСОБА_1 виконала свої обов`язки як голова атестаційної комісії.

Одночасно слід зазначити, що відповідність займаній посаді (атестація) керуючої справами виконкому Шосткинської міської ради ОСОБА_2 не виносилось окремим питанням, адже на засіданні атестаційної комісії вирішувалось питання про атестацію 69 осіб, в тому числі і ОСОБА_2 .

Відтак, ОСОБА_1 діяла не особисто, рішення приймалось колегіальним органом, атестаційною комісією, до складу якої входили члени атестаційної комісії, секретар та голова, із дотриманням передбаченої законом процедури. При цьому голос ОСОБА_1 не мав визначального значення, оскільки за атестацію на відповідність займаним посадам, в тому числі щодо ОСОБА_2 , проголосували всі члени комісії.

За таких обставин, утримання від голосування ОСОБА_1 жодним чином не вплинуло б на результати голосування.

Слід зауважити також, що атестація на відповідність займаним посадам працівника Шосткинської міської ради, в тому числі щодо ОСОБА_2 , яка відбулася шляхом проведення голосування на засіданні атестаційної комісії, не мало установчого характеру та будь-якого причинно-наслідкового зв`язку, а мало рекомендаційний характер, що повністю узгоджується із п.3.2. Положення про проведення атестації посадових осіб місцевого самоврядування Шосткинської міської ради та її виконавчих органів, затвердженого розпорядженням міського голови за № 244К від 20.09.2021.

Враховуючи викладене, в ході розгляду справи залишився недоведеним факт існування у ОСОБА_1 умислу на скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 приватного інтересу, і, як наслідок, існування факту суперечності між приватним інтересом і службовими повноваженнями, а також факту реального впливу суперечності на об`єктивність або неупередженість рішення.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутності складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідженими в судовому засіданні доказами поза розумним сумнівом не підтверджено наявності у ОСОБА_1 як приватного інтересу, так і реального конфлікту інтересів при виконанні нею обов`язків члена атестаційної комісії.

З врахуванням викладеного, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, а тому справа відносно неї підлягає закриттю.

На підставі ст.ст. 3, 28, 29, 30, 32 Закону України «Про запобігання корупції», керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 172-7, ст.ст. 247, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст складено 22 січня 2024 року.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.В.Прачук