Справа № 372/726/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 лютого 2024 року м.Обухів

Суддя Обухівського районного суду Київської області Зінченко О.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, РНОКПП НОМЕР_1 ,

по ст.184 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №976680 від 02 лютого 2024 року, ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків по вихованню свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті чого останній 01.02.2024 р.н. близько 13.00 год., в приміщенні Підгірцівського ліцею вчинив конфліктну ситуацію з однокласником малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка потім переросла в бійку з причиненням тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_3 , чим вчинила правопорушення передбачене ст.184 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При складанні протоколу ОСОБА_1 вказала, що не погоджується з протоколом, її син не вчиняв жодних протиправних дій.

20.02.2024 р. до суду від захисника ОСОБА_1 адвоката Луцика А.А. надійшло клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала, пояснила, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Луцик А.А. в судовому засіданні пояснив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, не доведена, а провадження у справі підлягає закриттю з підстав викладених у клопотанні про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

За правилами ст. ст. 7, 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та дотриманням принципу забезпечення законності.

Згідно з вимогамист. 251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положеньст. 252 КУпАП- орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінка доказів, в тому числі, і протоколу про адміністративне правопорушення, ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, на основі закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч.1 ст.184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення за вказаною статтею має бути вказано які саме нормативні акти порушено і якими конкретно діями особи. Відсутність чіткої вказівки на нормативний акт, який порушено та які саме дії вчинено (не вчинено), свідчить про неконкретність звинувачення особи і являється порушенням права на захист.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №976680 складеному відносно ОСОБА_1 не вказано, в чому конкретно полягає ухилення останньої від виконання нею обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її сина, в яких її діях вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та яке конкретне порушення вимог ст. 150 СК України та/або ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» мало місце.

Також протокол про адміністративне правопорушення не розкриває об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, оскільки не конкретизує, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала.

В обґрунтування вчинення ОСОБА_1 правопорушення, до матеріалів справи долучено наступні документи: копія протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_4 від 01.02.2024 року, пояснення ОСОБА_4 від 01.02.2024 року з яких вбачається, що остання не була свідком події за участі малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , пояснення ОСОБА_5 від 01.02.2024 року з якого також вбачається, що останній не був безпосереднім свідком події за участі малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснення малолітнього ОСОБА_2 від 01.02.2024 року, з яких вбачається, що саме ОСОБА_3 розпочав конфлікт та вдарив ОСОБА_2 . Таким чином до матеріалів справи не надано жодних належних та допустимих доказів, для підтвердження факту нанесення будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .

Разом з тим в протоколі про адміністративне правопорушення свідки не зазначені.

Інші докази, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

В протоколі про адміністративне правопорушення, в графі «потерпілий» зазначений ОСОБА_3 , який не являється дитиною ОСОБА_1 а згідно аналізу ст.184 КУпАП, ст.150 СК України, ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» потерпілим у справі за ст.184 КУпАП можу бути саме та дитина відносно якої не виконуються батьківські обов`язки та відносно якої ухилилися від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею 14 років, неповнолітньою вважається дитина у віці від 14 до 18 років.

Син ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітнім, тобто не досяг чотирнадцятирічного віку. В свою чергу відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання ними обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що обставини справи та зібрані у справі докази в їх сукупності свідчать про відсутність належних, достатніх і допустимих доказів, які б вказували про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та відсутність події вказаного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що справу слід закрити, в зв`язку з відсутністю складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст.247ч. 1, 283, 284, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду.

Суддя О.М. Зінченко