Справа № 758/494/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Ікорська Є. С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП « ОСОБА_2 »,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А :

26.12.2023 року о 22:28 год. за адресою провул. Юрківська, 34-А, м. Київ, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість обличчя, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Гармаш М. Ю. подав письмове клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1. ч. 1 ст. 247 КУпАП. У обґрунтування покликається на те, що водій не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки працівником поліції на місці зупинки було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння, в результаті якого прилад «Драгер» показав, що водій тверезий. Вважає, що працівник поліції, у разі виникнення у такого підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння, зобов`язаний направити водія для проходження огляду на стан сп`яніння до медичного закладу. Зазначає, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння, результат був негативний, тому у діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення. Зазначає, що працівники поліції тиснули на водія, щоб той відмовився проходити огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, та склали адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1 . Зазначає, що працівником поліції порушено вимоги оформлення направлення водія на огляд на стан сп`яніння, оскільки у графі про доставлення водія до медичного закладу інспектор поліції підписався, що свідчить про недопустимість указаного доказу. Окрім того, зазначає, що не дотримано практику ЄСПЛ щодо відсутності сторони обвинувачення, а тому порушено вимоги безсторонності статті 6 Конвенції.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, будь-яких клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи від останнього на адресу суду не надходило.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП неприбуття у судове засідання правопорушника не перешкоджає розгляду справи. З огляду на те, що судом вжиті необхідні заходи для забезпечення участі у судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від якої не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим причини неявки правопорушника до суду визнані неповажними, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суддя вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів.

При винесенні постанови стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права практику Європейського суду з прав людини.

Так Європейський суд з прав людини 06 жовтня 2022 року (заява № 13063/18) у справі «Бантиш та інші проти України» констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з небезсторонністю суду з огляду на відсутність сторони обвинувачення, тобто, прокурора, під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

У той же час 16 листопада 2023 року Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Фігурка проти України» констатував, що відсутність прокурора на засіданні в суді може викликати обґрунтовані сумніви щодо об`єктивної неупередженості цього суду чи іншим чином вплинути на справедливість провадження.

З огляду на наведене, для розгляду указаного адміністративного матеріалу про дату, час і місце судового засідання повідомлено прокурора, проте останній у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Неявка у судове засідання прокурора не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний, зокрема, виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до загальних положень ПДР - ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до п. п. 67, 68 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 9901/159/19 водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним з таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Дотримання водієм транспортного засобу процедури проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції є його обов`язком.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 259814 від 26.12.2023, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, копією постанови серії ЕНА № 1167651 та DVD-диском з відеозаписами.

Як убачається із копії постанови серії ЕНА № 1167651 від 26.12.2023 водій ОСОБА_1 під час руху транспортного засобу користувався засобами зв`язку, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Останнього притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень. Указана постанова ОСОБА_1 в порядку адміністративного судочинства не оскаржувалась та така не скасована.

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вказано, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: неприродна блідість обличчя, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці.

У графі направлення «Особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив…» працівником поліції Жуковським Р. вказано номер жетону, підписано направлення та зазначено, що особу не доставляли, що у свою чергу спростовує твердження захисника щодо наявності відмітки про доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу.

Твердження захисника щодо тиску зі сторони працівників поліції стосовно водія з метою відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі є хибними, оскільки адвокатом помилково сприйнято вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, маючи негативний результат проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці, з метою встановлення саме алкогольного сп`яніння.

Натомість із нагрудної камери працівника поліції вбачається, що працівник поліції запитав у водія, чи вживав останній алкогольні напої, на що водій відповів, що ні. З метою встановлення стану алкогольного сп`яніння водія, працівником поліції проведено огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», із дотриманням процедури огляду, на що результат показав, що водій не перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Після чого працівник поліції запитав водія, чому останній керує транспортним засобом, «перебуваючи на програмі», на що водій відповів, що йому потрібно їхати в центр. Працівником поліції запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога та роз`яснено, що на місці зупинки проводиться огляд з метою встановлення алкогольного сп`яніння водія, а в медичному закладі проводиться огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 відповів, що до лікаря-нарколога у такому випадку не поїде. Інспектором роз`яснено, що за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння існує відповідальність за ст. 130 КУпАП. Водій зазначив, що стоїть на обліку, фотографій рецепту лікаря у нього немає. На запитання працівника поліції, коли водій останній раз вживав наркотичні засоби, ОСОБА_1 повідомив: «сьогодні вранці, метадон, алкоголь не вживав».

Працівниками поліції складено адміністративний матеріал за ст. 130 КУпАП.

Отже, позиція захисника не знайшла свого відображення у матеріалах справи, оскільки, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено результатами приладу «Драгер», однак останній мав ознаки наркотичного сп`яніння та на вимогу працівника поліції пройти огляд у лікаря-нарколога на визначення стану саме наркотичного сп`яніння останній відмовився.

Слід відзначити, що відповідальність водія настає саме за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а тому факт відмови є визначальним для кваліфікації дій правопорушника за ст. 130 КУпАП.

На вимогу ч. 1 ст. 266 КУпАП працівниками поліції було відсторонено водія від керування транспортним засобом, про що останній склав розписку, відповідно до якої підтвердив факт відсторонення його від керування транспортними засобами.

Щодо зауважень захисника про недотримання вимог безсторонності суддя акцентує увагу, що на вимогу рішень ЄСПЛ у судове засідання було викликано прокурора, однак його неприбуття не перешкоджає розгляду матеріалу по суті.

Аналізуючи докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, відповідно до положень ст. ст. 251, 252 КУпАП, вважаю, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю доведена.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, стимулювання його до правомірної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, вважаю за необхідне застосувати до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 33, 40-1, 130, 280, 283, 284, 291 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя Єлізавета ІКОРСЬКА