ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/255/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Савенко М.Є., за участю ОСОБА_1 , захисника Коновалова О.А., прокурора Кубаха М.А., розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.12.2023, -

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді першого проректора з науково-педагогічної роботи Української інженерно-педагогічної академії, будучи головою Комісії щодо преміювання працівників Академії, являючись згідно з п. п. а п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, діючи умисно, на власну користь, усупереч службовим повноваженням, маючи приватний інтерес, усупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 35-1 Закону № 1700-VII перед розглядом питання про визначення розміру премії ректору Академії ОСОБА_2 , у якої перебуває у прямому підпорядкуванні, 24.12.2021 публічно не повідомив Комісію про реальний конфлікт інтересів, який виник під час участі на засіданні цієї Комісії, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді першого проректора з науково-педагогічної роботи Українсько інженерно-педагогічної академії, будучи головою Комісії щодо преміювання працівників Академії, являючись згідно з п. п. а п. 2 ч. 1 ст. З Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, усупереч вимогам п. З ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 35-1 Закону № 1700-VІІ, діючи умисно, на власну користь, усупереч службовим повноваженням, маючи приватний інтерес, 24.12.2021 в умовах реального конфлікту інтересів вчинив дії, а саме: 24.12.2021 взяв участь на засіданні Комісії у розгляді питання та прийнятті рішення щодо преміювання ректора Академії ОСОБА_2 , у якої перебуває у прямому підпорядкуванні, проголосував «за», підписав протокол, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.11.2023 задоволено клопотання прокурора Кіншакової Н.В. про об`єднання справ про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою та частиною другою статті 172-7 КУпАП одне провадження.

Справи № 638/16045/23 (провадження № 3/638/6705/23) та № 638/16046/23 (провадження № 3/638/6706/23) стосовно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 172-7 КУпАП, частиною другою статті 172-7 КУпАП, об`єднано в одне провадження. Об`єднаній справі присвоєно № 638/16045/23 (провадження № 3/638/6705/23).

Не погодившись з постановою районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова підлягає скасуванню з підстав судом не з`ясовано всіх обставин по справі та не надано їм належної оцінки.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, оскільки не з`ясував повно і всебічно всіх обставин справи та не проаналізував належним чином наявні в справі докази.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, передбачена відповідальність за неповідомлення про наявність реального конфлікту інтересів; вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Диспозиції вищевказаних норм є бланкетними і лише описують безпосередньо самі правопорушення, але для повного визначення ознак цих правопорушень відсилають до інших галузей права, тобто до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Згідно з приміткою до ст.172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Визначення потенційного, реального конфлікту інтересів та приватного інтересу наведенні у ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», згідно з якою, потенційний конфлікт інтересів це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес це будь-який майновий чи не майновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими поза службовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Так визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП суд першої інстанції вказав, що він перебуваючи на посаді першого проректора з науково-педагогічної роботи Української інженерно-педагогічної академії, будучи головою Комісії щодо преміювання працівників Академії публічно не повідомив Комісію про реальний конфлікт інтересів, який виник під час участі на засіданні цієї Комісії 24.12.2021, а також 24.12.2021 взяв участь у розгляді питання та прийнятті рішення щодо преміювання ректора Академії ОСОБА_2 , у якої перебуває у прямому підпорядкуванні, проголосувавши «за» та підписав протокол.

Проте апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, Наказом ОСОБА_3 № 451-к від 18.12.2019 ОСОБА_1 призначено на посаду першого проректора з науково-педагогічної роботи Академії на умовах контракту строком на п`ять років з 19.12.2019 по 18.12.2024.

Відповідно до п. п. 1.2.1 п. 1.2 р. 1 Посадової інструкції першого проректора з науково-педагогічної роботи, затвердженої ректором Академії 29.06.2021, основним завданням першого проректора є: керівництво освітнім процесом та науково-методичною діяльністю Академії спрямоване на реалізацію змісту освіти на необхідному кваліфікаційному рівні у відповідності до державних стандартів освіти.

Розпорядженням ОСОБА_3 № 60 від 21.12.2020 зобов`язано створити комісії про преміювання працівників, головою якої призначено ОСОБА_1 .

Протоколом засідання комісії щодо преміювання працівників Академії від 24.12.2021 вирішено звернутись до органу управління (Міністерства освіти і науки України) із клопотанням про надання дозволу на преміювання ректора Академії ОСОБА_4 , за результатами роботи у 2021 році в розмірі 5 (п`яти) посадових окладів

Листом, підписаним проректором ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 04.01.2022 № 105-15-01 відповідне звернення щодо преміювання направлено до Міністерства освіти та науки України.

В листі заступника Міністра освіти і науки України Даниленко С. № 1/491-22 від 13.01.2022 зазначено, що Міністерство освіти і науки України не заперечує щодо преміювання ректора ОСОБА_2 згідно чинного законодавства за рахунок коштів спеціального фонду.

Наказом в.о. ректора Української інженерно-педагогічної академії Міністерства освіти і науки України ОСОБА_1 від 17.01.2022 № 11-к премійовано ректора академії ОСОБА_2 .

Районний суд прийшов до висновку, що в даній ситуації під час участі 24.12.2021 у розгляді питання щодо визначення розміру премії ректору Академії та прийнятті відповідного рішення на Комісії у ОСОБА_1 мав місце приватний інтерес, оскільки він, як підпорядкований працівник, схильний діяти в інтересах керівника, і у разі прийняття рішення щодо преміювання на користь ректора Академії, може, у свою чергу, розраховувати на лояльне ставлення до себе чи додаткове матеріальне заохочення з боку ректора, який підписує накази про преміювання працівників Академії.

Проте, як встановлено судом, нормативно правові акти, які б регулювали порядок та процедуру звернення для отримання стимулюючих виплат керівникам закладів вищої освіти, а саме процедуру отримання погодження з організацією вищого рівня, відсутні.

Відсутність правового регулювання порядку отримання щорічної стимулюючих виплат не може погіршувати становище особи порівняно з іншими галузями діяльності юридичних осіб публічного права, зокрема державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу», де передбачено направлення подання керівнику вищого рівня щодо погодження про виплату керівнику стимулюючих виплат відповідним працівником державного органу.

Комісією 24.12.2021 було обрано процедуру звернення з листами зверненнями для реалізації права на отримання цих виплат.

Фактично така процедура, такий механізм є запобіжником недопущення порушення права на стимулюючі виплати, враховуючи наявність правового регулювання для державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сам факт підписання ОСОБА_1 протоколу засідання комісії щодо преміювання працівників Академії та листа до Міністерства освіти та науки України на погодження преміювання не може свідчити про вчинення ним дій, спрямованих на прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки прийняття рішення про нарахування і виплату премії не відноситься до його компетенції, що на думку суду узгоджується з позицією висновку Національного агентства з питань запобігання корупції з цього приводу у роз`ясненні №1/12223-23 від 16.08.2023.

Тобто, до повноважень ОСОБА_1 не входить призначення грошової винагороди та визначення її розміру ректору Академії ОСОБА_4 , а тому і виключається наявність реального конфлікту інтересів, оскільки він самостійно не приймав рішення, не вчиняв дій в умовах реального конфлікту інтересів, та не мав на це відповідних повноважень, що виключає його відповідальність.

Отже при розгляді справи судом першої інстанції допущена неповнота та однобічність.

Між тим, згідно чинного законодавства усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

При винесенні рішення по даній справі, суд першої інстанції не дотримався вимог Закону в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд передчасно зробив висновок про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП, внаслідок чого прийняв неправильне рішення по справі.

Відповідно до ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Таким чином, беручи до уваги фактичні обставини справи та аналіз правових норм, апеляційний суд, в даному випадку, приходить до висновку, що , в даному випадку потенціальний конфлікт інтересів не переріс в реальний.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, здійснюючи перегляд постанови районного суду прийняте рішення у справі не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим воно підлягає безумовному скасуванню, а справа закриттю за відсутності події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду М.Є. Савенко