Житомирський апеляційний суд
Справа №285/7254/23 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б.
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі: захисника Кривицької Валерії Сергіївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 грудня 2023 року, якою останню визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 18.11.2023 о 22 год. 38 хв. в м.Звягель по вул.Миколаєва, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Шкода Октавія А5, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в найближчому закладі охорони здоров`я відмовилась, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відеозапис не містить доказів фіксації керування нею транспортним засобом. В суді першої інстанції вона наголошувала, що працівники поліції зупинили машину відразу, як тільки вона виїхала з парковки, без наявності підстав для законної зупинки транспортного засобу. Правил дорожнього руху вона не порушувала, а наявна постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП є формальною. Окрім того, відеозапис вівся не безперервно, а тому не може вважатися належним і допустимим доказом. Також, зазначила, що висновком медичного огляду №27 від 19.11.2023, який вона отримала у найближчому закладі охорони здоров`я, підтверджено відсутність у неї ознак сп`яніння, а зазначені поліцейським ознаки не були встановлені належною перевіркою, є суб`єктивною думкою поліцейського, а її нервування пояснюється діями поліцейських.

15.01.2024 ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтувала тим, що копію оскаржуваної постанови отримала поштою лише 09.01.2024. Окрім того, зазначила, що з 01.01.2024 по 09.01.2024 перебувала у відпустці у зв`язку з хворобою дитини, що підтверджується відповідним наказом, а тому не мала можливості отримати копію оскаржуваної постанови.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення вбачається, що 18.11.2023 о 22 год. 38 хв. в м.Звягель по вул.Миколаєва, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Шкода Октавія А5, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в найближчому лікувальному закладі охорони здоров`я відмовилась, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що остання від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовилася (а.с.2); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5); розписках про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та про порядок застосування спеціального технічного засобу (а.с.3-4); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП Звязельської багатопрофільної лікарні від 18.11.2023 (а.с.6); копії постанови серії ЕАТ №8167348 від 18.11.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення нею ПДР за ч.2 ст.121 КУпАП (а.с.8); наявному в матеріалах справи відеозапису (а.с.8).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дослідив всі докази у справі, проаналізував їх і дав належну оцінку кожному з них та їх сукупності у взаємозв`язку, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 беззаперечно та без примусу з боку працівників поліції відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння, як із застосуванням спецзасобів, так і в медичному закладі. При цьому, у працівників поліції була обґрунтована підозра вважати, що вона знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на ознаки, озвучені їй та відображені в протоколі і в акті огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 належним чином ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить її підпис та надані нею пояснення. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечувала факту керування нею транспортним засобом.

Дані зафіксовані на відеозаписі повністю спростовують доводи апелянта та свідчать, що поліцейський діяв з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція).

Долучений до матеріалів справи відеозапис не має ознак монтування, містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у діях ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що згідно з пунктом 2 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто, за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І Інструкції.

Посилання на неправомірні дії працівників поліції при проведенні огляду на стан сп`яніння та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення судом не приймаються, як не підтверджені належними і допустимим доказами.

Зупинка автомобіля під керуванням ОСОБА_1 була зумовлена порушенням Правил дорожнього руху, за що її було притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначене підтверджується копією постанови серії ЕАТ №8167348 від 18.11.2023 (а.с.8), зі змістом якої ОСОБА_1 ознайомилася, про що свідчить її підпис. Посилання на ту обставину, що протокол складений раніше ніж зазначена постанова, не спростовує зафіксованих у них обставин правопорушень, час вчинення яких співпадає та не впливає на достовірність постанови.

Доводи апелянта та захисника про неправомірну зупинку транспортного засобу були предметом дослідження у суді першої інстанції та не спростовують висновку суду, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині постанови, який не потребує додаткового правового аналізу. Посилання захисника в суді апеляційної інстанції на подальше скасування постанови серії ЕАТ №8167348 від 18.11.2023 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення ПДР на правильність такого висновку не впливає, оскільки факт неправомірної зупинки працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п.2.5 ПДР України та від відповідальності за порушення даного пункту. При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності.

Наданий суду першої інстанції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.11.2023 про те, що ОСОБА_1 не перебувала в стані сп`яніння, не є доказом відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки протокол про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 складено у зв`язку з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, сп`яніння, тобто за порушення нею п.2.5 Правил. Крім того, як правильно вказав суд першої інстанції, огляд ОСОБА_1 в медичному закладі на стан сп`яніння проведений у відсутність поліцейського та після складення протоколу, а тому в силу ч.5 ст. 266 КУпАП є недійсним.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду у суді першої інстанції, який надав їм об`єктивну та неупереджену оцінку, вони не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отримуючи посвідчення водія та сідаючи за кермо автомобіля, яке є джерелом підвищеної небезпеки, водій повинен неухильно дотримуватись вимог Правил дорожнього руху, якими категорично заборонено керування транспортними засобами, окрім іншого, і з ознаками алкогольного сп`яніння і в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 грудня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич