П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2024 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участю ОСОБА_1 та його захисника адвоката Сочки І.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшов із відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ

Згідно проколу про адміністративне правопорушення №0011395 від 11.01.2024 року вбачається, що 11.01.24 р. о 11 год. 40 хв. у м. Ужгород, по вул. 8-Березня,46 гр. ОСОБА_1 на т/з Hyundai днз НОМЕР_1 надавав послуги з перевезення пасажирів в режимі таксі без одержання ліцензії передбаченої п. 24 ст. 7 «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим порушив ч. 1 ст. 164 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , та його адвокат заперечували вину у вчиненні адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 зазначив, що у якості пасажира в автомобілі перебувала його дружина, а не клієнт служби таксі. Зазначив, що не надає послуги щодо перевезення пасажирів, не працює таксистом.

Адвокат у судовому засіданні просив долучити до матеріалів справи: ксерокопію паспорту громадянина України для виїзду за кордон виданого на ім`я ОСОБА_2 ; підтвердження щодо перетину державного кордону; копію договору прокату автомобіля укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ІНДАСТРІ ІНКОРПОРЕЙШЕН» (предметом якого є прокат автомобіля для власних потреб), копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та водійського посвідчення.

Окрім того, адвокатом через канцелярію суду подані письмові заперечення. Так, адвокат зазначає, що за його переконанням в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, а провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП з наступних підстав.

Як вказує адвокат, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 0011395 від 11.01.2024, складеного працівником відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області Держслужби України з безпеки на транспорті, вбачається, що цього дня об 11:40, в м. Ужгород, по вул. 8 Березня гр ОСОБА_1 на т.з. Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 ніби то здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів (в режимі ТАКСІ) без одержання ліцензії, чим порушив ч.1 ст. 164 КУпАП.

Адвокат категорично заперечує вказані в протоколі обставини. Повідомляє, що автомобіль не належить гр-ну ОСОБА_1 , на вказаному автомобілі він не працює. Таким видом господарської діяльності, як надання послуг з пасажирських перевезень, не займається. У вказаний в протоколі день віз дружину в особистих справах, про що повідомив осіб, які його зупинили, помилково вважаючи що це поліцейські.

При цьому у запереченнях вказано на те, що вказаний автомобіль отримано в прокат для забезпечення власних потреб, що підтверджується Договором прокату. Відповідно до даного договору автомобіль передано в технічно справному стані та з чинним страховим полісом.

Також зі змісту заперечень вбачається, що ОСОБА_1 являється водієм вантажного автомобіля та здійснює міжнародні перевезення. Наведене підтверджується даними закордонних паспортів, згідно яких ОСОБА_1 неодноразово виїжджав з України (через т.з. систему «Шлях») та повертався в Україну. Для керуванням вантажним автомобілем має відповідну категорію, що підтверджується посвідченим водія. Здійснюючи міжнародні перевезення має стабільний дохід .

У клопотанні містяться посилання на ст. 245, ч.2 ст. 251, ч.1 ст. 9, ст.278,256, ст. 280 КУпАП, ст. 3 ГК України, п. 14.1.36 ст. 14 ПК України, ст. 1, ч.1 ст. 20, п. 24 ч.1 ст. 7 Закону України Про ліцензування видів господарської діяльності, ст. 1 Закону України Про автомобільний транспорт, п. 4 Постанови Пленуму від 25 квітня 2003 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності", п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року "Романаускас проти Литви", практику ЄСПЛ, ст.ст.9, 62 Конституції України, п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року 23-рп/2010.

Адвокат у запереченнях вказує на те, що суб`єктом складання протоколу не надано жодного доказу на підтвердження того, що особа дійсно надає послуги з перевезення пасажирів в режимі таксі; у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, чи водій вчинив адміністративне правопорушення як суб`єкт підприємницької діяльності, чи як особа, яка перебуває у трудових відносинах з перевізником; відсутність в діях підзахисного систематичності в провадженні господарської діяльності та сам факт її реалізації; матеріали справи не містять доказів щодо облаштування автомобіля як "таксі" в розумінні ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт". Враховуючи, що відомостей про належність вказаного транспортного засобу особі в матеріалах справи відсутні. Також немає доказів того, що особа офіційно зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Адвокат зазначає, що таким чином, з огляду на вказане сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не може бути беззаперечним доказом вини, оскільки не доводить його вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом. Враховуючи неповноту даних про адміністративне правопорушення, слід вважати, що в матеріалах справи відсутні достатні і беззаперечні докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 164 ч. 1 КУпАП.

Адвокат зазначає, що оскільки об`єктивна та суб`єктивна сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП не доведені, вина ОСОБА_1 не встановлена, тому в його не вбачається діях складу адміністративного правопорушення за ст. 164 ч. 1 КУпАП, а тому провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Просить провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши учасників судового засідання, беручи до уваги надані письмові заперечення та докази надані в судовому засіданні, дослідивши матеріалами про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Рішення по справі приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283-284 КУпАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів і документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій, має бути складений уповноваженою на те особою та має містити поряд з даними про особу правопорушника і інші відомості необхідні для вирішення справи.

Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно до ст. 280 цього ж Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

При цьому, згідно з ч. ч. 1, 2 ст.3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є юридичні особи, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається що ОСОБА_1 , ставиться у вину те, що він 11.01.24 р. о 11 год. 40 хв. у м. Ужгород, по вул. 8-Березня,46 гр ОСОБА_1 на т/з Hyundai днз НОМЕР_1 надавав послуги з перевезення пасажирів в режимі таксі без одержання ліцензії передбаченої п. 24 ст. 7 «Про ліцензування видів господарської діяльності, чим прушив ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Однак адміністративні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , дійсно здійснює господарську діяльність як суб`єкт господарювання в розумінні наведених положень Господарського кодексу (систематичність надання послуг, отримання плати), що має бути підтвердженим відповідними належними та допустимими доказами.

Відповідно до положень п.14.1.36 Податкового Кодексу України, ст.14 ГК України, господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суб`єктами господарювання визнаються зареєстровані в установленому законодавством порядку юридичні особи незалежно від їх організаційно-правових форм та форм власності (крім органів державної влади та органів місцевого самоврядування), а також фізичні особи підприємці, які провадять господарську діяльність.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Отже, необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме: вчинення три і більше разів. Разове вчинення зазначеної дії не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Зі змісту поданих захисником ОСОБА_1 - адвокатом Сочкою І.І., запереченнях вказано на те, що в якості пасажира під час перевірки, а саме 11.01.24 року о 11 год. 40 хв., в м. Ужгород, по вул. 8-го Березня 46, перебувала його дружина та вони їхали в особистих справах.

Вказані твердження ОСОБА_1 не спростовані в судовому засіданні, докази на спростування таких в матеріалах справи відсутні.

ОСОБА_1 та його адвокат наголосили на тому, що ОСОБА_1 не займається господарською діяльністю, він не заробляє тим, що працює таксистом. При цьому вказали, що ОСОБА_1 являється водієм вантажного автомобіля та здійснює міжнародні перевезення. Наведене підтверджується даними закордонних паспортів, згідно яких ОСОБА_1 неодноразово виїжджав з України (через т.з.систему «Шлях») та повертався в Україну.

При цьому варто зауважити, що протокол про адміністративне правопорушення та матеріали додані до нього не містять пояснень свідків з даного приводу, також відсутні відео докази, на підтвердження здійснення пасажирських перевезень здійснення господарської діяльності ОСОБА_1 , як 11.01.2024, так і щодо систематичності таких дій.

Таким чином, суд приймає до уваги пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності надані ним під час судового засідання, та вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вину останнього у скоєнні адміністративного правопорушення.

Стосовно твердження сторони захисту про право користування транспортним засобом Hyundai днз НОМЕР_1 на підставі доданого договору про прокат транспортного засобу, згідно якого автомобіль що є предметом договору надається для задоволення власних потреб, а не з метою здійснення господарської діяльності суд відхиляє, оскільки такий договір підписаний тільки з однієї сторони, а в тексті договору відсутні відомості про ідентифікуючі ознаки транспортного засобу переданого в прокат.

Виходячи з системного аналізу вказаних правових норм слідує, що господарська діяльність носить системний характер у виді діяльності суб`єктів господарювання, яка має вартісну ознаку, тобто цінову визначеність, однак в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП складеного відносно ОСОБА_1 , не встановлено даних обставин та докази на підтвердження цього факту матеріали справи не містять.

З урахуванням встановлених судом обставин, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено доказів, які б підтверджували факт здійснення господарської діяльності ОСОБА_1 , в тому числі і систематичності. При складанні протоколу не було відібрано пояснень від особи, якій згідно протоколу надавались послуги з перевезення пасажирів в режимі таксі, особу такої не встановлено.

В протоколі відсутні докази того, що ОСОБА_1 , здійснює господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення неможливо встановити об`єктивну сторону правопорушення.

Згідно з ч.1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015р. №222, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративні правопорушення.

В описовій частині протоколу про адміністративне правопорушення, не вказано чи існувала регулярність надання таких послуг ОСОБА_1 .

За встановлених обставин, приходжу до висновку про відсутність усіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП України в діях ОСОБА_1 , у зв`язку з чим відповідно до п.1 ч.1ст.247КУпАП України провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 221, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Фазикош О.В.