Справа № 730/1508/23 Головуючий у 1 інстанції Луговець О. А.
Провадження № 33/4823/197/24
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Салая Г.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Биковця В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 19 січня 2024 року,

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, розлучений, військовослужбовець ЗСУ, зареєстрований та проживаючий по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 14 грудня 2023 року о 01:17 год в с. Кинашівка по вул. Кочубея керував автомобілем «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці); від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку (на місці за допомогою приладу «Алкофор 505» та в медичному закладі) водій відмовився, що зафіксовано на бодікамеру, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду стосовно нього скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він автомобілем не керував. Зазначає, що вийшов на вулицю, завів автомобіль для прогрівання двигуна, проте автомобіль не рухався. На думку апелянта, висновки суду ґрунтуються на припущеннях відносно того, що він знаходився у автомобілі з увімкненими освітлювальними приладами, при працюючому двигуні, при періодичному натисканні на педаль акселератора, а тому керував автомобілем. Вказує, що оскільки він не виконував функції водія, то його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є правомірною і не може бути підставою для складання протоколу. Вказує на відсутність у відеозаписі зафіксованого руху автомобіля. Наголошує на відсутності у матеріалах справи документу щодо відсторонення його від керування транспортним засобом. Вважає, що його винуватість у порушенні Правил дорожнього руху є недоведеною поза розумним сумнівом.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити з викладених в ній підстав.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Так, за змістом наявного у справі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 188907 від 14.12.2023 року (а.с.2), ОСОБА_1 керував автомобілем та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився і його дії кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, при цьому викладена у протоколі суть правопорушення не відповідає фактично встановленим обставинам справи.

Дані обставини викликають сумнів у апеляційного суду щодо законності складання адміністративного протоколу стосовно ОСОБА_1 .

Апеляційним судом було досліджено відеозапис, доданий до протоколу, з якого неможливо зробити будь-якого висновку про те, що ОСОБА_1 здійснював рух на автомобілі.

Будь-яких інших даних, які б свідчили про керування автомобілем ОСОБА_1 , тобто того, чи був він водієм, в матеріалах справи немає.

Під керування транспортним засобом слід розуміти технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, і як наслідок, переміщення транспортного засобу у просторі. Особа, яка керує транспортним засобом, проводить усвідомлену й цілеспрямовану діяльність щодо використання відповідних його функцій.

За клопотанням сторони захисту у засіданні апеляційного суду було допитано свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що того вечора дійсно з ОСОБА_1 вживали незначну кількість алкогольних напоїв, а ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля з метою прогрівання двигуна, щоб не замерзла вода у системі охолодження, проте, автомобіль був у нерухомому стані та будь-якого наміру їхати він не мав.

Оскільки матеріали справи не містять доказів, які б давали підстави для висновку поза розумним сумнівом, що автомобіль ОСОБА_1 перебував у русі і він мав намір їхати, апеляційний суд не може вважати належним і допустимим доказом його вини протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 188907 від 14.12.2023 року.

Отже, працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також подальшої перевірки водія на предмет порушення ним правил дорожнього руху.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до широкого розуміння доктрини плодів отруєного дерева, будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.

У вузькому сенсі доктрина плодів отруєного дерева зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів, визнаних недопустимими.

За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, апеляційний суд, оцінюючи докази, які містяться в матеріалах справи, доходить висновку, що прийняте місцевим судом рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 19 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай