Справа №760/659/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Воронкін О.А., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли з УПП у м. Києві ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП):

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , фізична особа-підприємець, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

14.12.2023 о 08 годині 18 хвилин м. Київ, вул. В. Липківського, 31, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Kodiaq державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожньої обстановки та при зміні напрямку руху допустив занос автомобілю, в наслідок чого стався наїзд на припаркований автомобіль Mini державний номерний знак НОМЕР_3 та на електроопору, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність, передбачена ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст. 10, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 пояснив, що 14.12.2023 близько о 08 годині 18 хвилин у м. Київ, вул. В. Липківського, 31 він керував своїм транспортним засобом та рухався у лівій смузі в потоці руху у напрямку вул. Гетьмана Павла Скоропадського, Skoda Kodiaq державний номерний знак НОМЕР_2 зі швидкістю 45-50 км/год. В той же час водій транспортного засобу Hyndai Sonata державний номерний знак НОМЕР_4 , який рухався у зустрічному напрямку за декілька метрів від його автомобілю почав грубо порушувати правила дорожнього руху, а саме почав здійснювати поворот ліворуч через подвійну суцільну смугу з вул. Митрополіта Василя Липківського на вулицю Кубанську. Коли він побачив дану дорожню обстановку, він почав гальмувати та подав водієві транспортного засобу Hyndai Sonata державний номерний знак НОМЕР_4 звуковий сигнал, однак водій проігнорував це та продовжив виконувати маневр - здійснювати поворот ліворуч через подвійну суцільну смугу з вул. Митрополіта Василя Липківського. Оскільки дорожнє покриття було засніжено, здійснити швидке гальмування виявилось неможливим, тому він, переконавшись за допомогою дзеркала заднього виду, що за ним немає транспортних засобів, був вимушений перестроюватись в середню смугу руху, розраховуючи, що водій транспортного засобу Hyndai Sonata державний номерний знак НОМЕР_4 виконає вимоги п. 10.11. ПДР та пропустить його, однак цього не відбулось і водій продовжив рух. З огляду на викладене, щоб уникнути аварійної обстановки та лобового зіткнення із автомобілем Hyndai Sonata державний номерний знак НОМЕР_4 , він продовжив різке гальмування, однак його автомобіль Skoda Kodiaq державний номерний знак НОМЕР_2 , в наслідок засніженого дорожнього покриття, продовжив зміщуватись праворуч та на невеликій швидкості скоїв зіткнення із електроопорою та припаркованим автомобілем Mini державний номерний знак НОМЕР_3 . З огляду на викладене просив суд прийняти його письмові заперечення та надані у судовому засіданні свідчення і закрити відносно нього провадження у справі на підставі п.1. ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 - Гусаревич С.М. у судовому засіданні підтримав письмові пояснення. Надані ОСОБА_1 та просив суд провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1. ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, про що надав відповідне письмове клопотання разом із висновком інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-24/11077- ІТ від 27.02.2024.

Захисник ОСОБА_1 - Мельниченко М.С. підтримав думку та доводи захисника Гусаревич С.М., просив суд провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1. ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_2 винним себе не визнав та повідомив, що 14.12.2023 о 08 годині 18 хвилин м. Київ, вул. В. Липківського, 31, він керував транспортним засобом Hyndai Sonata державний номерний знак НОМЕР_4 та виконав поворот ліворуч. Жодних знаків на дорозі не було, тому він не порушив нічого. Дорожнє покриття було засніжено, розмітки він не бачив.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ознайомившись зі своїми правами та обов`язками пояснив суду, що 14.12.2023 близько о 08 годині 18 хвилин він відвозив дитину у садок на своєму транспортному засобі, рухаючись по вулиці Скрипника та пропустив зустрічну машину, яка рухалась по вул. В.Липківського. В цей час він побачив, як по вул. В.Липківського у бік вул. Солом`янська рухався автомобіль Hyndai Sonata, водій якого почав здійснювати розворот на своєму транспортному засобі через сполошну смугу, що спричинило ДТП, в наслідок якого водій Skoda Kodiaq здійснив зіткнення із електроопором а іншим припаркованим автомобілем Mini. На запитання ОСОБА_1 відповів, що надав свої контакті данні ОСОБА_1 , оскільки став свідком ДТП та забажав дати свідчення у суді. Має стаж водіння більше 10 років, тому на явно побачив порушення правил дорожнього руху водієм транспортного засобу Hyndai Sonata, тому вирішив надати свідчення. На запитання ОСОБА_2 повідомив, що на місці ДТП не залишився, оскільки відвозив дитину до школи та запізнювався.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 , свідчення ОСОБА_3 та думку ОСОБА_2 , дослідивши письмові матеріали справи, приходить наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності,запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з п.1,2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна,.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до вимог п.10.1. Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до вимог п. 12.1 Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП необхідно встановити наявність факту порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до фабули, викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 720934 від 14.12.2023 встановлено, що 14.12.2023 о 08 годині 18 хвилин м. Київ, вул. В. Липківського, 31, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Kodiaq державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожньої обстановки та при зміні напрямку руху допустив занос автомобілю, в наслідок чого стався наїзд на припаркований автомобіль Mini державний номерний знак НОМЕР_3 та на електроопору, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність, передбачена ст.124 КУпАП.

На підтвердження вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП органом поліції надано:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 720934 від 14.12.2023;

-схема з місця ДТП від 14.12.2023;

-письмові поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 14.12.2023;

-відеозаписи з камер співробітників поліції, використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції №100 від 03.02.2016;

Дані докази у розумінні ст. 251 КУпАП, суд не може визнати належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення.

Відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 728023 від 21.12.2023, а також зміст пояснень ОСОБА_2 , як письмових, так і наданих у судовому засіданні, спростовуються змістом дослідженого у судовому засіданні відеозапису з камер відеоспостереження від 14.12.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та його захисника, а також свідченнями ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 , наданими у судовому засіданні.

Письмові пояснення ОСОБА_4 від 14.12.2023 суд не може прийняти до уваги, оскільки вона не була свідком подій, які мали місце 14.12.2023 о 08 годині 18 хвилин м. Київ, вул. В. Липківського, 31, а лише засвідчила наявність механічних ушкоджень її автомобіля, отриманих в наслідок зіткнення із транспортним засобом Skoda Kodiaq державний номерний знак НОМЕР_2 .

Не можна залишити поза увагою і той факт, що, відповідно до висновку інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-24/11077- ІТ від 27.02.2024 встановлено, що з технічної точки зору водій автомобіля Skoda Kodiaq державний номер НОМЕР_5 своїми односторонніми діями не мав технічної можливості попередити зіткнення з Міні Купер, р.н. НОМЕР_3 , який був припаркований біля правого краю проїзної частини, оскільки після реагування водієм автомобіля Skoda Kodiaq на небезпеку, тобто виїзд автомобіля Hyundai Sonata на його смугу руху, відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху країни, автомобіль став некерований та перебував у стані заносу і водій не мав можливості керувати транспортним засобом, який перебував в заносі в належній формі, та задати йому певну безпечну траєкторію руху. В діях водія автомобіля Skoda Kodiaq, державний номер НОМЕР_6 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які перебували б у у причинному зв?язку з настанням даної події не вбачається, оскільки він в умовах даної події, діючи відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху країни, не мав технічної можливості запобігти даної дорожньо-транспортної пригоди.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 порушень вимоги п.п. 12.1 10.1. Правил дорожнього руху України, а отже і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи дослідженні докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня її вручення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва.

Суддя О.А.Воронкін