ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 953/8796/21 Номер провадження 33/814/19/24Головуючий у 1-й інстанції Єфіменко Н.В. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 23 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 гривень.

За постановою судді, 24.04.2021 приблизно о 08.30 за адресою: м.Харків, вул. Амурська, 1-а ОСОБА_1 керував транспортним засобом БАЗ А079.14 р.н. НОМЕР_1 , здійснив перевезення пасажирів за маршрутом «206е» (вул. Наталії Ужвій - станція метро Академіка Барабашова) у кількості 35 осіб, що перевищує 50 відсотків кількості місця для сидіння, яка передбачена технічною характеристикою транспортного засобу на 25 осіб, чим порушив п.п. 35 п.11 ПКМУ №1236 від 09.12.2020 та протокол №9 засідання регіональної комісії м. Харкова від 09.04.2021р.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на порушення права скористатися правовою допомогою адвоката та правом на залучення перекладача при розгляді справи про адміністративне правопорушення у суді першої інстанції.

Вказує на неправильну правову кваліфікацію адміністративного правопорушення вказаного у протоколі, яку суд першої інстанції перекваліфікував пославшись на помилкове зазначення норми інспектором поліції.

Посилається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення не надсилав, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно вимог, викладених у статтях 245, 280, 283 КУпАП, у справі обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності.

Так, статтею 44-3 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами та тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, Законом України № 530-IX«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 17 березня 2020 року, для запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», Кодекс України про адміністративні правопорушення доповнено статтею 44-3 (Порушення правил щодо карантину людей), диспозицією якої охоплюються наступні дії (бездіяльність) - порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико - санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови КМУ від 9 грудня 2020 р. № 1236 (далі постанова КМУ №1236) Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 24 лютого 2021 р. на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до п.п. 8 п. 3 забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

В порушення вимог вказаної постанови під час перевірки працівниками поліції зупинений водій ОСОБА_1 24 квітня 2021 року, який здійснював перевезення пасажирів на транспортному засобі БАЗ А079.14 д.н.з. НОМЕР_1 .

Суд першої інстанції на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за зазначених у постанові обставин.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП повністю доведена належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР №496885 від 24 квітня 2021 року, який містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення; рапортом інспектора; відеозаписом на якому зафіксований факт здійснення перевезення водієм ОСОБА_1 пасажирів у кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу; реєстраційною карткою транспортного засобу.

Твердження про недоведеність перебування в салоні автобусу 35 осіб спростовується наявним відеозаписом події, з якого вбачається факт зупинки транспортного засобу БАЗ А079.14 д.н.з. НОМЕР_1 , який здійснював перевезення та знаходиться з увімкненим двигуном, при цьому в салоні якого перебуває досить значна кількість пасажирів, яка перевищує кількість місць для сидіння.

Крім того, посилання ОСОБА_1 про те, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.44-3 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки за суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення визнається фізична осудна особа, яка досягла на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку, тобто є загальним, а не спеціальним.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, висновки місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП є правильними, такими, що відповідають фактичним обставинам цієї справи і ґрунтується на належних та допустимих доказах, яким суд дав належну та об`єктивну оцінку, оскільки ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту 8 п. 3 постанова КМУ №1236 від 9 грудня 2020 року.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує обставини конкретної справи, те, що правопорушення вчинене ОСОБА_1 вперше, не є суспільно небезпечним, обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення відсутні, майнова шкода ним не заподіяна, діями останнього не спричинена шкода суспільним та державним інтересам, не порушено права і свободи громадян, а тому вчинене правопорушення ОСОБА_1 є незначним.

На підставі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, а також беручи до уваги відсутність завданої шкоди, умови та ситуацію, в яких правопорушення вчинене, суд вважає можливим звільнити останнього від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та оголосити йому усне зауваження.

На переконання апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді першої інстанції підлягає до скасування із закриттям провадження у справі за ч.1 ст.44-3 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 23 червня 2021 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, за малозначністю та оголосити йому усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 44-3 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко