ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/134/23 Номер провадження 33/814/287/24Головуючий у 1-й інстанції Грошова Н. М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду міста Полтави від 16 жовтня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Ленінського районного суду міста Полтави від 16 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становило 17000 грн.00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 13.01.2023, о 21:31 годині керував автомобілем Renault Мegane Scenic, д.н.з. НОМЕР_1 , що належать БО «БФ» СВІНА», по вул. Коломенська, 18 в м. Полтаві в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у медичному закладі КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей» Полтавської обласної ради у чергового лікаря нарколога, за адресою: м. Полтава, провулок Шевченка, 5А.

Згідно висновку № 20, водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 16.10.2023 року та закрити провадження по справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова була прийнята судом з порушенням норм матеріального права, а тому не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованим.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що в судовому засіданні було встановлено, що під час події автомобіль ОСОБА_1 , був зупинений інший екіпаж поліції, без пояснень та виконання дій передбачених законом порядку покинули місце події, але через дві години прибув інший екіпаж, яким і було складено протокол.

Крім того, апелянт посилався на те, що судом не було встановлено особи патрульних, що зупинили транспортний засіб, не викликано та допитано в якості свідків, що є підтвердженням неповного судового розгляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасника справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.01.2023, о 21:31 годині ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Мegane Scenic, д.н.з. НОМЕР_1 , що належать БО «БФ» СВІНА», по вул. Коломенська, 18 в м. Полтаві в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у медичному закладі КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей» Полтавської обласної ради у чергового лікаря нарколога, за адресою: м. Полтава, пров. Шевченка, 5А. Згідно висновку № 20, водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що дане правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№ 433021 від 13.01.2023 року, відеозаписами з диску, висновку КП «Полтавський обласний центр терапії залежності Полтавської обласної ради» від 13.01.2023 № 20 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначається, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9а ПДР України.

Доводи апелянта про те, що постанова суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим, суд відхиляє, з огляду на наступне.

Із долученого до матеріалів справи відеозаписів, на якому зафіксовано рух автомобіля Renault megane scenic, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , факт слідування патрульного автомобілю за вказаним транспортним засобом, факт зупинки даного т/з, після зупинки якого, з-за керма вийшов водій ОСОБА_1 (13.01.2023 о 21:28 год. факт слідування за вказаним автомобілем о 21:30 год, зупинка вказаного т/з о 21:31 год.).

Також зафіксовано процес спілкування водія із працівниками поліції, в подальшому ОСОБА_1 запропоновано пройти у встановленому законному порядку на місці зупинки процедуру огляду на визначення стану сп`яніння, за допомогою газоаналізатора «Драгер» або проїхати в спеціалізований заклад охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду (13.01.2023 о 22:28 год.).

Водій погодився проїхати в спеціалізований заклад охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в спеціалізованому закладі охорони здоров`я працівниками поліції оголошено водію ОСОБА_1 висновок за результатами медичного огляду, зафіксовано процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, запропоновано надати письмові пояснення, вилучено водійське посвідчення П/В НОМЕР_2 , видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_3 .

Зазначені факти зазначені висновку КП «Полтавський обласний центр терапії залежності Полтавської обласної ради» від 13.01.2023 № 20 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначається, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта щодо того, судом не було встановлено особи патрульних, що зупинили транспортний засіб, не викликано та допитано їх в якості свідків, що є підтвердженням неповного судового розгляду, суд відхиляє дані доводи, з огляду на наступне.

Із відеозапису долученого до матеріалів справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№ 433021 від 13.01.2023 року відносно ОСОБА_1 складено уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256, 266 КУпАП, та положень «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853 (з внесеними змінами). КУпАП.

Під час складання протоколу істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, працівниками поліції допущено не було. ОСОБА_1 було роз`яснено ст. 63 Конституції України та права передбачені ст. 268 КУпАП України, про що свідчить підпис останнього у протоколі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду міста Полтава від 16 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин