Справа№464/351/24
пр.№ 3/464/326/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко Олена Валеріївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , фізична особа підприємець,

за ч.1 ст.41 КУАП,

у с т а н о в и л а:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 , здійснюючи господарську діяльність у торгівельному комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 , допустила порушення законодавства про працю, виявлене 27 грудня 2023 року о 11.40 год під час проведення позапланового заходу державного контролю у формі перевірки п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, що полягає у припиненні трудового договору за угодою сторін без згоди працівника. Зокрема, згідно з наказом № 12 від 25 лютого 2022 року ОСОБА_2 звільнено з посади продавця з 25 лютого 2022 року на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, яка не давала згоди на своє звільнення, жодної письмової заяви на ім`я ФОП ОСОБА_1 не надсилала. На день завершення перевірки станом на 28 грудня 2023 року на підставі наказу № 8 від 28 грудня 2023 року ФОП ОСОБА_1 скасовано наказ № 12 від 25 лютого 2022 року про звільнення з роботи ОСОБА_3 та поновлено її на роботі з 25 лютого 2022 року з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Своїми діями ОСОБА_1 учинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУАП.

До такого висновку суддя дійшов з огляду на наступне.

У ст.280 КУАП закріплено обов`язок орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За змістом ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 240/12/17 сформульовано правовий висновок про те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч.2 ст.251 КУАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення, в порядку ст.251 КУАП надано достатньо узгоджених між собою доказів у порушення трудового законодавства та вини у цьому правопорушника: протокол про адміністративне правопорушення; акт за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення; письмові визнавальні пояснення та накази правопорушника; заява ОСОБА_3 .

Підстав сумніватися в достовірності доказів не встановлено, а правопорушник не висловив бажання втілити надані КУАП права та жодних пояснень щодо адміністративного порушення, які б були предметом дослідження у суді, не надав.

Водночас суддя вважає хибними зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення твердження головного державного інспектора відділу з питань праці північного регіону Управління інспекційної діяльності у Львівській області Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Нагірняк Г.М. щодо недотримання правопорушником вимог ч.2 ст.7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», виходячи з такого.

Так в силу згаданих законодавчих приписів у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником.

Інспектор служби з питань праці зазначає, що 06-08 листопада 2023 року ОСОБА_4 , яка діяла від імені та в інтересах ФОП ОСОБА_1 , надсилались ОСОБА_2 за допомогою VoIP-застосунку для дзвінків та обміну повідомленнями Viber повідомлення та документи з питань трудових відносин без належним чином документально оформленої згоди між роботодавцем та працівником щодо способу електронної комунікації (паперовий варіант скриншоту екрана мобільного телефону ОСОБА_2 додається).

Як регламентовано ст.21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 жовтня 2019 року у справі № 522/13736/15, від 11 червня 2020 року у справі № 752/25588/17, до моменту фактичного поновлення на роботі при незаконному звільненні працівник та роботодавець не перебувають у трудових відносинах.

Зважаючи на викладене, станом на 06-08 листопада 2023 року ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не були сторонами трудового договору та не перебували у трудових відносинах, адже звільнена 25 лютого 2022 року працівник поновлена на роботі тільки 28 грудня 2023 року. Тому недотримання вимог ч.2 ст.7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» правопорушнику інкримінуватися беззаперечно не можуть.

Окремо суддя акцентує увагу на тому, що до того ж до протоколу не долучено жодних доказів, що ОСОБА_4 діяла від імені та в інтересах ФОП ОСОБА_1 , а також відсутній паперовий варіант скриншоту екрана мобільного телефону ОСОБА_2 , незважаючи на зазначення такого у самому протоколі про адміністративне правопорушення.

Відсутність провини правопорушника у недотриманні Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» в цілому не впливає на кваліфікацію дій правопорушника.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст.247 КУАП, та беззастережно спростовували даний висновок, відсутні.

Правопорушник до суду на розгляд справи викликався, проте не з`явився, причини неявки не повідомив та від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи, явку захисника для представлення інтересів не забезпечено. Повістки надсилались за місцем проживання (перебування) рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення. За наявним рекомендованим повідомленнями, повернутими до суду без вручення з підстави - «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому відповідно до п.99-1 Правил поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року за № 270 (з наступними змінами), правопорушник є належно повідомленим про розгляд справи.

Додатково правопорушник повідомлявся про розгляд справи наявний у матеріалах справи номер телефону за допомогою SMS-повідомлення.

Для отримання інформації щодо стану розгляду судових справ функціонує офіційний вебпортал «Судова влада України», за допомогою якого будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, відомості про дату та час розгляду такої.

З урахуванням, що судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, виходячи із положень ч.1 ст.268 КУАП, суддя вважає за можливе розглядати справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, явка у даній категорії справ не є обов`язковою. Суддя оцінює таку поведінку правопорушника як небажання особисто приймати участі при розгляді справи у суді, оскільки з часу складення протоколу про адміністративне правопорушення 28 грудня 2023 року, про що було достовірно відомо, жодним чином не цікавився станом слухання справи.

За вчинене правопорушник підлягає адміністративній відповідальності та при накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ст.33 КУАП суддя враховує характер та обставини вчиненого, суспільну небезпеку правопорушення в галузі охорони праці, особу порушника, його майновий стан та ступінь вини. З огляду на наведене суддя вважає, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу, що буде згідно ст.23 КУАП достатньою та необхідною мірою відповідальності.

Окрім цього, відповідності до ст.40-1 КУАП з правопорушника слід стягнути судовий збір на користь держави. Обставини, які надавали право на звільнення від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст.40-1, 221, 283, 284 КУАП,

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Реквізити для оплати штрафу: рахунок UA0013933, одержувач ГУК Львів/Львівська тг/21081100, , банк одержувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), МФО 899998 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, адреса: 79005, м.Львів, вул.К.Левицького, 18, ).

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/ 22030106, код отримувача код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Державна судова адміністрація України, адреса: 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, ).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через місцевий суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО