ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М. з секретарем судового засідання ОСОБА_1 , за участі адвоката Сідліченка В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 07 грудня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого автослюсарем СТО «ПАРК» проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 420 гривень 40 копійок.

Згідно постанови судді, 08.10.2020 о 10 год. 30 хв. водій ОСОБА_2 по пр. Московському біля буд. 181 в місті Харкові керував автомобілем ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, тремтіння рук, поведінка, що не відповідає обстановці, звуження зіниць. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я водій відмовився у присутності двох свідків, від керування транспортним засобом відсторонений.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Посилається на порушення права на захист судом, оскільки суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_2 , чим позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з НОМЕР_1 .

Зазначає, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських, який міститься в матеріалах справи, починається з 11:23:06 год з моменту, коли авто вже припарковано на узбіччі, двигун авто вимкнений, кришка капоту піднята, а ОСОБА_2 знаходиться поруч із авто.

Зауважує, що в матеріалах справи міститься вісім окремих файлів запису, що суперечить вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026, згідно якої включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Як вказує апелянт, працівники поліції не пропонували та не надали можливості пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, вели себе упереджено, та одразу направили до медичного закладу, що підтверджується відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не керував авто, працівники поліції його не зупиняли, у зв`язку з чим він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом закладі охорони здоров`я.

Одночасно в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді. Як зазначає апелянт, справу розглянуто без його участі, а про прийняте судом рішення дізнався лише 16 грудня 2020 року шляхом отримання відповідної копії постанови.

Суд приходить до висновку, що клопотання апелянта підлягає задоволенню, та йому слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, який ним пропущений з поважних причин.

ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення у судове засідання Полтавського апеляційного суду не з`явився, клопотань, заяв про відкладення не надходили, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши адвоката Сідліченка В.В. в підтримку поданої апеляційної скарги, який не заперечував щодо проведення апеляційного розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 , приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 368414 від 08 жовтня 2020 року, направлення на огляд водія ТЗ до закладу охорони здоров`я, де вказано, що у ОСОБА_2 маються ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, поведінка не відповідає обстановці, пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 08 жовтня 2020 року, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 в їх присутності від проходження запропонованого огляду у закладі охорони здоров`я на стан наркотичного сп`яніння, рапортом поліцейського про обставини складання адміністративного матеріалу.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції вбачається, що працівник поліції пропонував пройти ОСОБА_2 огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, від якого останній в присутності двох свідків відмовився.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у матеріалах справи доказів якими зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 2106 д.н.з НОМЕР_1 , його зупинку апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки із відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 не наголошував поліцейським на тому, що не він перебував за кермом автомобіля та не заперечував факту керування транспортним засобом, жодних заперечень щодо керування зазначеним транспортним засобом не висловлював і в ході ознайомлення з складеним протоколом. Сам протокол складений працівниками поліції без жодних зауважень ОСОБА_2 .

Така версія ОСОБА_2 виникла лише на стадії судового розгляду у суді першої інстанції.

Між тим у матеріалах справи маються первинні показання ОСОБА_2 , надані ним 08 жовтня 2020 року, відповідно до яких останній вказав, що керував транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з НОМЕР_1 по пр. Московський у м.Харкові та був зупинений працівниками поліції.

Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 підтверджував факт керування транспортним засобом.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, в тому числі щодо причин зупинення транспортного засобу або при складанні протоколу стосовно ОСОБА_2 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу, а саме безпідставності зупинки транспортного засобу та того, що він не керував транспортним засобом, є необґрунтованими.

При перевірці матеріалів справи, у тому числі при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено. Отже, здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.

Таким чином, відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання щодо невинуватості ОСОБА_2 , оскільки відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння у медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані наркотичного сп`яніння, і пояснення щодо відсутності ознак наркотичного сп`яніння та не бажання проходити огляд на стан сп`яніння не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735 (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.4 Розділу І вищенаведеної Інструкції вбачається, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці;

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_2 наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_2 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого останній відмовився.

Далі, на спростування доводів апелянта, згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки не проводиться.

Твердження апелянта про проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, який повинен передувати проведенню у медичному закладі, є помилковими, та такими, що не узгоджуються з положеннями ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі в супроводі працівників поліції була чіткою і зрозумілою для сприйняття.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження медичного огляду в медичному закладі, є надуманими, та спростовуються дослідженими та правильно оціненими доказами. Такі показання свідчать про намагання ОСОБА_2 уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

При складанні працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення 08 жовтня 2020 року ОСОБА_2 зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ознайомився, про що свідчить його особистий підпис в документі.

Доводи апелянта про те, що відеозапис наданий працівниками поліції фрагментально, нарізками з різних моментів, не спростовують фактичних обставин справи та підтверджують факт відмови водія ОСОБА_2 від проходження запропонованого працівниками поліції огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Також встановлено, що, хоча відеозапис з бодікамери працівника поліції є не безперервним, проте будь-якого підроблення, псування чи спотворення запису під час апеляційного розгляду не виявлено. Не зазначає про таке і апелянт.

Таким чином, відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.

Також вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_2 на захист, оскільки останній, будучи належним чином повідомлений про місце, день та час слухання справи, не виявив бажання з`явитися в судове засідання, його інтереси в апеляційному суді представляв захисник Сідліченко В.В., під час апеляційного розгляду було проведено перевірку доказів по справі, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_2 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції не вплинула на правильність прийнятого місцевим судом рішення по суті щодо ОСОБА_2 .

Таким чином, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву та давали суду підстави для висновку про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до статті 33 КУпАП суддя при накладенні стягнення враховував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Московського районного суду м.Харкова від 07 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 07 грудня 2020 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко