Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2159/23
Провадження № 3/382/115/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП),

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 937798 від 20.12.2023 року, 20.12.2023 року близько 18 год. 30 хв. за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання обов`язків перед. ст. 150 СК України щодо виховання своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , 2020 р.н., ОСОБА_3 , 2021 р.н., а саме не забезпечує необхідні умови для життя та виховання своїх дітей. В будинку брудно, відсутня постільна білизна в місці сну та відпочинку дітей, діти брудні та неохайні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з ознаками захворювання та потребують огляду лікарів. Рекомендації щодо неохідних умов для дітей, а також звернення до медичного закладу для обстеження малолітніх ОСОБА_1 не виконує, чим порушила ст. 8, ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства", ст. 27 Конвенції "Про права дитини", тобто вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Про надходження на розгляд суду вказаної справи, враховуючи судову практику ЄСПЛ, було повідомлено прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області. Прокурор не скористався правом на участь у розгляді справи. Участь прокурора у вказаній категорії справ не є обов`язковою відповідно до ст. 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Будь-яких заяв до суду від неї не надходило. У зв`язку з цим суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, оскільки відповідно до ст. 268 КУпАП її присутність у вказаній категорії справи не є обов`язковою.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні Смірнов проти України (рішення від 08.11.2005 року у справі Смірнов проти України , заява № 36655/02), у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Також, у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення від 16 лютого 2017 року у справі Каракуця проти України ( Karakutsya v. Ukraine ), заява № 18986/06, § 71).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Частиною 2 ст. 184 КУпАП встановлено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям, тощо), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

До матеріалів справи додано:

- довідку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальность за ч. 1 ст. 184 КУпАП;

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- копію паспорту ОСОБА_1 ;

- копію довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ;

- письмові пояснення ОСОБА_1 ;

- копію постанови Яготинського районного суду Київської області від 25.10.2023 року;

- копії актів обстеження умов проживання від 08.09.2023 та 19.12.2023;

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП), у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

В матеріалах справи не містять жодних належних доказів на підтвердження обставин про те, що " ОСОБА_1 не забезпечує необхідні умови для життя та виховання своїх дітей. В будинку брудно, відсутня постільна білизна в місці сну та відпочинку дітей, діти брудні та неохайні, з ознаками захворювання та потребують огляду лікарів. Рекомендації щодо неохідних умов для дітей, а також звернення до медичного закладу для обстеження малолітніх ОСОБА_1 не виконує".

При цьому, саме виключно вчинення саме цих дій інкримінується особі, водночас, не надано жодних доказів про обставини, які зазначені у протоколі, а саме про те, що: ОСОБА_1 не забезпечує необхідні умови для життя та виховання своїх дітей; в будинку брудно, відсутня постільна білизна в місці сну та відпочинку дітей; діти брудні та неохайні, з ознаками захворювання та потребують огляду лікарів.

Зазначені вище докази (довідка про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальность за ч. 1 ст. 184 КУпАП; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; копія паспорту ОСОБА_1 ; копія довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ; копія постанови Яготинського районного суду Київської області від 25.10.2023 року) зазначені у протоколі обставини не підтверджують. Із письмових пояснень ОСОБА_1 вбчається, що дитина мала ознаки захворювання, проте у ОСОБА_1 наразі відсутні грошові кошти для проведення обстеження.

У свою чергу, відповідно до копії акту обстеження умов проживання від 19.12.2023 (обстеження умов здійснено саме напередодні складання протоколу) служби у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради для виховання та розвитку дітей створені умови: в наявності місця для сну та відпочинку, достатньо одягу, іграшок, варена їжа.

Таким чином, матеріалами справи не доведено ОСОБА_1 20.12.2023 року близько 18 год. 30 хв. за адресою АДРЕСА_1 не забезпечила необхідні умови для життя та виховання своїх дітей.

Таким чином, суд констатує, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які б засвідчили обставини щодо події і складу правопорушення, а також вину ОСОБА_1 у інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування "поза розумним сумнівом", сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах "Кобець проти України" (п. 43) та "Авшар проти Туреччини" (п. 282), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, " ОСОБА_3 , Мессеге і Ябардо про Іспанії" від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП не доводиться сукупністю наявних у справі доказів, які не є переконливими, достатньо вагомими і узгодженими між собою, а відтак викликають у суду обґрунтований сумнів.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми законодавства, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 184, 247, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя М. М. Нарольський