ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/2397/24

Номер провадження 3/495/1389/2024

25 березня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Анісімова Н.Д., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли від НОМЕР_1 прикордонного загону, відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст.204-1Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2024 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли матеріали від НОМЕР_1 прикордонного загону, відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 204-1 ч. 1 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ПДРУ № 307997 від 16.03.2024 року вбачається, що «16.03.2024 року о 22:00 год. прикордонним нарядом «Контрольний пост» на автодорозі Одеса-Рені м-16 (48 км. 600 м.) на відстані 3900 м від лінії державного кордону, було виявлено гр. ОСОБА_1 , який не маючи документів, які дають підставі для виїзду за кордон в пунктах пропуску через державний кордон, здійснив спробу незаконного поза пунктом пропуску перетину кордону з України в РМ, який демаркований у відповідності до положення про демаркацію державного кордону України в РМ. на ділянці автодороги Одеса-Рені в районі прикордонного знаку № 0608, що проходить через ділянку автодороги Одеса-Рені прикордонного знаку № 0608 на території Білгород-Дністровського району Одеської області. Таким чином, порушив вимоги п.9 ЗУ «Про ДПУ» від 04.11.1991 №1777-ХІІ, ст. 5 ЗУ «Про ПП» від 05.11.2009 № 1710 VI».

У судове засідання від представника особи, відносно якої складено протокол - адвоката Бережної Т.Г. надійшло письмове заперечення, відповідно до якого просить суд закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Своє заперечення обґрунтовує тим, що твердження в протоколі про адміністративне правопорушення працівників прикордонної служби про незаконний перетин державного кодону ОСОБА_1 є помилковим, не відповідає дійсності виходячи з наступного: в матеріалах справи відсутні докази «намагання незаконно перетнути державний кордон України ОСОБА_1 , а саме поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, відеозаписів, фотофіксації, копій документів, протоколу вилучення речей і документів, висновку експертів щодо дійсності підробки документів; в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація про те, що 16.03.2024 року о 22:00 год. в КРП «Маяки», ОСОБА_1 під час перевірки у нього документів службовими особами ДПС України надав їм на перевірку тимчасове посвідчення військовозобов?язаного серії ДО НОМЕР_2 та довідку військово-лікарської комісії N? 2321 від 26.06.2023 року, однак вказані документи у нього було вилучено без пояснення будь яких причин; в матеріалах справи відсутні докази підробки військово-облікових документів «з ознаками підробки», однак, ні в протоколі, ні в рапорті від 16.03.2024 року не зазначено жодних реквізитів документів (ні дати документі, ні ким він виданий, тощо), які на думку працівника Державної прикордонної служби являються «з ознаками підробки». Ні в протоколі, ні в рапорті, ні в матеріалах справи жодним чином не зазначено які саме ознаки «ознаки підробки» мають документи, які були надані ОСОБА_1 для перетину кордону, та в чому вони проявляються. Стороною обвинувачення у матеріалах справи не було надано жодного доказу, що підтверджує факт підроблення документів ОСОБА_1 або що такі документи якимось чином «підроблені». ОСОБА_1 надав при спробі перетину кордону справжні оригінали своїх документів, які були отримані у відповідних органах державної влади та у відповідності до закону.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з чим, згідно зі ст. 268 КУпАП, суд розглядає справу за відсутності особи, відносно якої складений протокол, належним чином повідомленої про день та час судового розгляду справи, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги заперечення адвокта суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно описової частини зазначеного протоколу: «16.03.2024 року о 22:00 год. прикордонним нарядом «Контрольний пост» на автодорозі Одеса-Рені м-16 (48 км. 600 м.) на відстані 3900 м від лінії державного кордону, було виявлено гр. ОСОБА_1 , який не маючи документів, які дають підставі для виїзду за кордон в пунктах пропуску через державний кордон, здійснив спробу незаконного поза пунктом пропуску перетину кордону зз України в РМ, який демаркований у відповідності до положення про демаркацію державного кордону України в РМ. На ділянці автодороги Одеса-Рені в районі прикордонного знаку № 0608, що проходить через ділянку автодороги Одеса-Рені прикордонного знаку № 0608 на території Білгород-Дністровського району Одеської області. Таким чином, порушив вимоги п.9 ЗУ «Про ДПУ» від 04.11.1991 №1777-ХІІ, ст. 5 ЗУ «Про ПП» від 05.11.2009 № 1710 VI.

За приписами вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що твердження в протоколі про адміністративне правопорушення працівників прикордонної служби про незаконний перетин державного кодону ОСОБА_1 є помилковим, не відповідає дійсності виходячи з наступного:

-в матеріалах справи відсутні докази «намагання незаконно перетнути державний кордон України ОСОБА_1 а саме поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, відеозаписів, фотофіксації, копій документів, протоколу вилучення речей і документів, висновку експертів щодо дійсності підробки документів;

-в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація про те, що 16.03.2024 року о 22:00 год. в КРП «Маяки», ОСОБА_1 під час перевірки у нього документів службовими особами ДПС України надав їм на перевірку тимчасове посвідчення військовозобов?язаного серії ДО НОМЕР_2 та довідку військово-лікарської комісії N? 2321 від 26.06.2023 року, однак вказані документи у нього було вилучено без пояснення будь яких причин;

-в матеріалах справи відсутні докази підробки військово-облікових документів «з ознаками підробки», однак, ні в протоколі, ні в рапорті від 16.03.2024 року не зазначено жодних реквізитів документів (ні дати документі, ні ким він виданий, тощо), які на думку працівника Державної прикордонної служби являються «з ознаками підробки». Ні в протоколі, ні в рапорті, ні в матеріалах справи жодним чином не зазначено які саме ознаки «ознаки підробки» мають документи, які були надані ОСОБА_1 для перетину кордону, та в чому вони проявляються. Стороною обвинувачення у матеріалах справи не було надано жодного доказу, що підтверджує факт підроблення документів ОСОБА_1 або що такі документи якимось чином «підроблені». ОСОБА_1 надав при спробі перетину кордону справжні оригінали своїх документів, які були отримані у відповідних органах державної влади та у відповідності до закону.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади -

тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Об`єктивною стороною досліджуваного правопорушення, є перетин або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суб`єктивна сторона незаконного перетинання державного кордону передбачає наявність прямого умислу, тобто виражається в навмисній формі вини, коли особа розуміє, що незаконно перетинає ДКУ та бажає вчинити такі протиправні дії.

Відповідно, досліджуючи докази по даній справі, суд повинен встановити чи перетинав ОСОБА_1 державний кордон України у незаконний спосіб.

Справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.204-1 КУпАП підлягає закриттю за відсутності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складу інкримінованого правопорушення, оскільки, матеріали справи не містять жодного підтвердження того, що останній здійснив спробу перетинання державного кордону України.

У протоколі вказано про порушення ОСОБА_1 положень ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» та ст. 5 ЗУ «Про прикордонний контроль».

Відповідно ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Морські та річкові невійськові судна і військові кораблі перетинають державний кордон України відповідно до цього Закону, інших актів законодавства, а також правил, що видаються уповноваженими на те державними органами України і публікуються в установленому порядку.

Іноземні невійськові судна і військові кораблі, які зайшли в територіальне море або внутрішні води України з порушенням встановлених правил заходження в ці води, є порушниками режиму державного кордону (порушниками державного кордону України). Іноземні підводні човни та інші підводні транспортні засоби є порушниками державного кордону України і в тих випадках, коли вони перетинають державний кордон України в підводному положенні або перебувають у цьому положенні під час плавання та перебування в територіальному морі та внутрішніх водах України.

Повітряні судна перетинають державний кордон України у спеціально виділених повітряних коридорах відповідно до цього Закону, інших актів законодавства, а також правил, що видаються уповноваженими на те державними органами України і публікуються в установленому порядку. Переліт державного кордону України поза повітряними коридорами допускається тільки з дозволу уповноважених на те державних органів України.

Порушниками порядку перетинання державного кордону України у повітряному просторі (порушниками державного кордону України) є повітряні судна та інші літальні апарати, що перетнули державний кордон України без відповідного дозволу компетентних органів України або вчинили інші порушення правил перельоту через державний кордон України.

Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

Не є порушеннями правил перетинання державного кордону України вимушене перетинання державного кордону особами, транспортними засобами на суші, заходження іноземних невійськових суден і військових кораблів у територіальне море та внутрішні води України, вимушений вліт повітряних суден та інших літальних апаратів, вчинені в стані крайньої необхідності, а також за інших вимушених обставин.

Під час надзвичайних ситуацій, зумовлених великими аваріями, катастрофами і стихійним лихом, аварійно-рятувальні формування перетинають державний кордон України для локалізації та ліквідації таких ситуацій у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до міжнародних договорів України.

Згідно ст. 5 ЗУ «Про прикордонний контроль» місце здійснення прикордонного контролю

1. Прикордонний контроль і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів та вантажів здійснюються:

1) у пунктах пропуску через державний кордон;

2) поза пунктами пропуску у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті;

3) на території суміжних держав у порядку, передбаченому статтею 26 цього Закону.

2. Перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються у пунктах пропуску через державний кордон протягом часу роботи такого пункту. Час роботи пункту пропуску через державний кордон, який не працює цілодобово, зазначається на інформаційному стенді перед в`їздом до нього.

3. Пропуск через державний кордон може здійснюватися поза пунктами пропуску через державний кордон або в пунктах пропуску в неробочий час у разі:

1) прибуття яхти до порту чи відходу яхти з порту у порядку, встановленому частиною четвертою статті 20 цього Закону;

2) прибережного рибальства;

3) плавання річкових і морських суден внутрішніми водними шляхами;

4) сходження на берег екіпажу судна для перебування на території населеного пункту, в якому розташований порт;

5) виникнення особливих потреб гуманітарного характеру особи або групи осіб за умови відсутності загроз національній безпеці України;

6) виникнення невідкладних обставин, пов`язаних з ліквідацією надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру та їх наслідків, загрози життю, за умови відсутності загроз національній безпеці України.

4. Рішення про пропуск осіб та транспортних засобів, у яких вони прямують, поза пунктами пропуску через державний кордон приймається начальником органу охорони державного кордону.

Рішення про пропуск осіб у неробочий час у пунктах пропуску через державний кордон приймається начальником підрозділу охорони державного кордону, а щодо транспортних засобів і вантажів - за погодженням з керівником митного органу

Такі рішення приймаються посадовими особами, у зоні відповідальності яких перебуває ділянка державного кордону, де буде здійснено такий пропуск, та оформлюються в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону України.

5. У разі якщо прикордонний контроль здійснюється поза пунктом пропуску через державний кордон, на необхідний для його проведення час начальник органу охорони державного кордону визначає місця або зони контролю на місцевості чи у транспортному засобі, у яких діє відповідний режим, та у разі потреби запроваджує додаткові режимні правила, передбачені законодавством України для пунктів пропуску через державний кордон.

Викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає ні одного вищевказаного підпункту які начебто порушив ОСОБА_1 . Немає відображення всіх істотних ознак складу правопорушення, що порушує принцип правової визначеності та унеможливлює належну оцінку доказів з точки зору доведеності сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

До протоколу про адміністративне правопорушення додаються оригінали або належним чином засвідчені копії (фотокопії) документів, що підтверджують вчинення адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Проте, суд зазначає, що факт намагання незаконно перетнути державного кордону України ОСОБА_1 16.03.2024 року о 22 год. 00 хв. не підтверджується жодним доказом, а навпаки спростовується з огляду на наступне.

Суд приймає до уваги долучену до матеріалів справи відповідь ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.03.2024 року № 7/1274 з якого вбачається, що ОСОБА_1 дійсно отримав тимчасове посвідчення військовозобов?язаного серії НОМЕР_3 та довідку військово-лікарської комісії N? 2321 від 26.06.2023 року.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно проходив військово-лікарську комісію в ІНФОРМАЦІЯ_4 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі медичного огляду. Також в базі АТС «Оберіг» значиться як виключений з військового обліку та присвоєно він: 5.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 під час перевірки документів службовими особами ДПС в КРП «Маяки», надав справжні документи без ознак підробки, які б могли надати йому право на перетин державного кордону України. Однак з незрозумілих обставин, під час складання протоколу, службовими особами ДПС України не було зазначено жодних реквізитів тимчасового посвідчення військовозобов?язаного серії ДО НОМЕР_2 та довідки військово-лікарської комісії N? 2321 від 26.06.2023 року, яку в установленому законом порядку отримав ОСОБА_1 .

Відповідно статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності

Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ

№ 307997 від 16.03.2023 року за частиною 1 статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 є не законним, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в матеріалах справи є лише сумніви щодо наявності вини в діях ОСОБА_1 відтак згідно статті 62 Конституції України суд першої інстанції такі сумніви повинен трактувати на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові ВС/КАС від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Неналежність, недопустимість та недостатність доказів інкримінування адміністративного правопорушення.

Складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не підтверджений жодними фактичними даними та матеріалами, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

У матеріалах справи наявні:

1.Протокол про адміністративне правопорушення ПДРУ № 307997.

Такий документ є недопустимим джерелом доказів, у якому фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, не містить викладення об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого правопорушення, а тому не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення у такому вигляді, через істотні недоліки, не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви щодо обставин вчиненого правопорушення, які відповідно до положень ч. 3 ст.62 Конституції України, тлумачиться на користь особи.

2.Копія паспорту ОСОБА_1 .

Даний доказ є неналежним, оскільки не підтверджує обставин що підлягають з`ясуванню під час провадження у справі адміністративного правопорушення.

3.Копія рапорту від 16.03.2024.

Даний документ є недопустимим доказом, зі вказівкою на інкриміноване адміністративне правопорушення яке не відображає складу адміністративного правопорушення та не доводить його мотивів.

Вказані докази у своїй сукупності не підтверджують однозначно поза розумним сумнівом склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

На підставі вищезазначених матеріалів справи, суд приходить до висновку що докази в своїй сукупності з наведених вище підстав не є належними, допустимим та достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1КУпАП.

Суд враховує принцип jura novit curia («суд знає закони»), який передбачає обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Даний принцип викладений у постановах Верховного суду у справах № 537/4259/15-ц та № 917/1739/17.

Суд забов`язаний дотримуватись принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Таку ж позицію висловив Верховний суд у справі №463/1352/16-а.

Доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульована Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України».

Іноді використовується також фраза: «плід отруєного дерева».

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

Суд вважає, що поза розумними сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як таких що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Таку ж позицію висловив Верховний суд в постанові Касаційного кримінального суду від 09 квітня 2020 року у справі № 761/43930/17, де зазначив. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП як такий, що складений з порушенням вимог законодавства, не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності. Інші докази не вказують на беззаперечне доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення в передбаченому законом порядку.

Таким чином суд приходить до висновку, щодо неможливості констатувати об`єктивну сторону правопорушення, що в свою чергу є основним правилом застосування ст. 256 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1КУпАП , тому провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, статями 7, 204-1, 247, 251, 255, 256, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі за частиною 1 статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Анісімова Н.Д.