П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/466/24

Провадження № 3/348/283/24

18 березня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Бурдун Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Дмитрук С.І.,

захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Пахара О.А.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла із Надвірнянського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, замком групи, в/ч НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на якого протягом року не накладали адміністративне стягнення,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 23 лютого 2024 року в 00 годин 50 хвилин в смт. Делятин по вул. 16 липня, Надвірнянського району Івано-Франківської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані наркотичного сп`яніння (розширені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість, тремтіння пальців, порушення координації рухів) від проходження огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засіданні не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання судом повідомлявся належним чином.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Пахар О.А. зазначив, що ОСОБА_1 своєї провини у скоєному не визнає. Дійсно, він був зупинений працівниками поліції, коли він повертався з реабілітації додому. Він повідомив працівникам поліції про те, що є військовослужбовцем, має контузію внаслідок вибухової травми, проходив лікування. Працівники поліції, дізнавшись, що він є військовослужбовцем, почали проводити незаконний обшук автомобіля, який тривав 2 години. Від огляду він не відмовлявся, адже пройти такий огляд йому взагалі не пропонували. Направлення на огляд в його присутності не заповнювали, та йому не вручали. На відео лише зафіксовано, що він відмовляється від підпису та надання письмових пояснень. Від керування його не відсторонювали, з дозволу працівників поліції він самостійно поїхав додому. Додані письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взагалі не стосуються події, учасником ДТП ОСОБА_1 не був, жодного протоколу відносно нього про притягнення його до відповідальності за ст. 124 КУпАП складено не було. Зауважив, що відео в порушення вимог Інструкції є уривчастим, фрагментарним, матеріали справи не містять жодної інформації щодо марки, моделі, серійного номеру приладу технічної фіксації. Також зазначив, що оскільки ОСОБА_1 має допуск до державної таємниці, то періодично проходить огляд у лікаря- нарколога, та відповідно до довідки від 06.03.2024 у нього відсутні протипоказання, у тому числі спричинені вживанням психоактивних речовин. Вказав, що 14.02.2024 ОСОБА_1 звертався до лікаря-дерматолога з приводу висипання та почервоніння шкіряних покровів. Вважає, що працівниками поліції грубо порушені вимоги Інструкції щодо порядку оформлення матеріалів, відсутні належні та допустимі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , а тому просить провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Пахара О.А., з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, які узгоджуються між собою, та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст.ст.245,251,252,280,283 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі- КУпАП) доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогамист. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху,статтею 53 цього Законупередбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно законодавства України.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно п.1,4,5,6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі-Інструкції), відповідно до якої водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтовано конкретними доказами. В основу постанови мають бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будьякі фактичні дані на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діяннях винної особи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Надані суду матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, містять:

протокол про адміністративне правопорушення ААД № 336588 від 23.02.2024 (а.с.1);

повідомлення Надвірнянського РВП від 28.02.2024 та квитанцію «Укрпошти» про направлення ОСОБА_1 копію протоколу № 336588 від 23.02.2024 (а.с.2,3);

рапорт поліцейського СРПП Надвірнянського РВП від 23.02.2024 (а.с.4);

направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 до КНП «Надвірнянська ЦРЛ» з метою виявлення стану сп`яніння від 23.02.2024 о 02:39 год., де в графі «результати огляду» зазначено «не проводився» (а.с.5);

письмові пояснення ОСОБА_1 від 23.02.2024, в яких зазначено, що від надання пояснень «відмовився згідно ст. 63 Конституції України» (а.с.6);

письмові пояснення ОСОБА_2 від 23.02.2024, в яких зазначено, що 23.02.2024 близько 8:20 год. її сусід повідомив, що її транспортний засіб Mercedes-Benz А-140, д.н.з. НОМЕР_3 , був пошкоджений внаслідок ДТП протягом ночі (а.с.7);

письмові пояснення ОСОБА_3 від 23.02.2024, в яких зазначено, що 23.02.2024 він прокинувся та побачив свій транспортний засіб ВАЗ 2106,д.н.з. НОМЕР_4 , який був припаркований з механічними пошкодженнями. Поряд був автомобіль темного кольору, в якому сидів чоловік, який не хотів виходити (а.с.8);

довідку Надвірнянського РВП від 27.02.2025 про те,що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_5 , яке не вилучалося (а.с.9);

копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1501937 від 23.02.2024 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 121 КУпАП (а.с.10);

оптичний диск DVD-R (а.с. 11), на якому наявні сім відео файлів.

Так, у протоколі серії ААД 336588 від 23.02.204, у графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» зазначено «відмовився»; у графі «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» зазначено «відмовився»; у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті правопорушення» зазначено «відмовився згідно ст. 63 Конституції».

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Рапорт поліцейського не може слугувати доказом винуватості особи, оскільки рапорт фактично є документом внутрішнього користування і його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВП про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і, у розумінні статті 251 КУпАП, не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення (ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020).

Направлення на огляд в заклад охорони здоров`я від 23.02.2024 о 02:39 год. у графі «Результати огляду» містить зазначення «огляд не проводився»; у графі «Особу на огляд в заклад охорони здоров`я доставив» міститься запис «відмовився». Як пояснив в судовому засіданні захисник адвокат Пахар О.А. вказане направлення на огляд в присутності ОСОБА_1 не заповнювали, та йому не вручали, тому направлення не може бути визнане належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП.

Письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 23.02.2024, складені близько 8 години ранку та містять інформацію про те, що їх транспортні засоби вночі були пошкоджені. В судовому засіданні захисник зауважив, що учасником ДТП ОСОБА_1 не був, жодного протоколу відносно нього про притягнення його до відповідальності за ст. 124 КУпАП складено не було. Отже, вказані письмові пояснення не можуть бути визнані належними доказами.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі серії ЕНА № 1501937 також не може бути належним доказом, оскільки містить обставини правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

У судовому засіданні оглянуто оптичний диск з відеозаписами, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення. Вказаними відеозаписоми не зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, чітко зафіксовано лише відмову від підпису та надання письмових пояснень.

Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відповідає на питання робітників поліції чітко, виразно, поведінка його адекватна та відповідає обстановці.

Також відеозаписом зафіксовано, як працівники поліції, дізнавшись, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та перебуває на реабілітації проводять фактичний обшук транспортного засобу та особисто ОСОБА_1 .

За таких обставин, запропонований працівниками поліції порядок огляду на стан сп`яніння не є дійсним, оскільки проведений з порушенням вимогст. 266 КУпАП.

Суд зауважує, що в порушення вимог ст. 283 КУпАП в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні відомості про технічний пристрій, на який проводилася відезйомка.

В постанові ВС/КАС № 524/1284/17 від 19.02.2020 року, зазначено, що в постанова в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відео фіксація. Якщо в постанові відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відео фіксація, то даний відеозапис є недопустимим доказом.

Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, за допомогою якого технічного запису були здійснені відеозаписи, то додані до матеріалів справи відеозаписи на оптичному диску не можуть бути належним та допустимим доказом на підтвердження обставин скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В даному випадку судом встановлено грубі порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння, визначеної ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надано не було.

За приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У даному випадку слід зазначити, що у практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

При оцінці доказів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення мають бути застосовані критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України").

Приймаючи до уваги принцип «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований і у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України", доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У даній ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишають місце сумнівам, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

Тим самим, з огляду на обставини, встановлені під час судового розгляду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не доведена.

Оцінивши в сукупності усі докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення та доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Пахара О.А., вважаю, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджений належними і допустимими доказами при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суддею встановлено порушення вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції, що є суттєвим в даній категорії справ.

З урахуванням пояснень захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, матеріалів справи та встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, а судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення, то судовий збір необхідно віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного,

керуючись ст.ст. 9, п. 1 ст. 247, 280, 283-284, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складений 21.03.2024.

Суддя Т.А.Бурдун