Справа №477/3118/23
Провадження № 33/812/9/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 січня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Ковальським Є.В.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Білецького О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Білецького Олексія Васильовича на постанову, яку ухвалив Жовтневий районний суд Миколаївської області під головуванням судді Саукової А.А. у приміщенні цього ж суду 30 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №141530 від 29 жовтня 2023 року водій ОСОБА_1 29 жовтня 2023 року о 07 год. 40 хв., рухаючись по автодорозі «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», 172 км., Миколаївський (Вітовський) район, Миколаївська область, керував транспортним засобом Audi A4, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки ТЗ пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу DRAGER «ALKOTEST» №7510, результат якого встановив 0,40 проміле. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9-А Правил дорожнього руху України.

Такі дії ОСОБА_1 працівник поліції кваліфікував за частиною 1 статті 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що вину у скоєному правопорушенні передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП визнає, з протоколом поліції згоден.

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Білецький О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі - закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, її винесено з порушенням процесуальних норм і неправильним застосуванням норм матеріального права. Захисник Білецький О.В. зазначає, що суд першої інстанції через неповне дослідження обставин справи не прийняв до уваги факт безпідставності зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 . Крім того, адвокат Білецький О.В. вказує, що протокол про адміністративне правопорушення від 29 жовтня 2023 р. не є належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Оскільки, якщо ОСОБА_1 підозрюють у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, то в протоколі про адміністративне правопорушення окрім керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, має бути зазначено, за яких обставин, підстав, де його зупинено, як стало зрозуміло, що він в стані алкогольного сп`яніння, які ознаки сп`яніння він мав відповідно до Інструкції, як їх виявлено тощо. В протоколі від 29 жовтня 2023 р. відсутня суть адміністративного правопорушення, не зазначено, які ознаки алкогольного сп`яніння виявлено у ОСОБА_1 , та відсутні деталі і суть правопорушення. Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 встановлений лише на підставі показників застосованого спеціального технічного приладу DRAGER «ALKOTEST» №7510, який показав результат 0,40 проміле алкоголю в повітрі. Так, в п. 7 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 р. закріплено, що встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати, які зафіксовані в протоколі від 29 жовтня 2023 р. - 0,4 проміле алкоголю, визначені не в крові, а в повітрі. Проте, на думку захисника, у вищезазначеній Інструкції йдеться про показник 0,2 проміле алкоголю в крові, а у випадку останнього, досліджувався рівень алкоголю у повітрі, яке видихається, що не є тотожним. Однак, посилання в законодавстві України на допустиму чи недопустиму норму алкоголю у повітрі, що видихається - немає. Посилаючись на норми міжнародного права, апелянт зауважив, що мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння становить 0,25 мг на літр повітря, що видихається, і у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, становить 0,5 проміле, а тому показники DRAGER «ALKOTEST», за результатами перевірки ОСОБА_1 не перевищують гранично допустиму норму рівня алкоголю. Також, на думку адвоката, суд першої інстанції не приділив уваги тому, що ОСОБА_1 не були роз`яснені всі його права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та взагалі не роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України й належно не роз`яснено і забезпечено реальне право на допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист і ставить під сумнів висновок працівника поліції про доведеність вини правопорушника, і про істотне порушення його прав на захист при складанні протоколу.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Білецького О.В., які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Згідно пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно частини 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно частин 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Порядок огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, врегульований також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735).

Так, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю проаналізованих судом першої інстанції зібраних органом поліції доказів, які є взаємопов`язаними та узгоджуються між собою:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №141530 від 29 жовтня 2023 року, в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 29 жовтня 2023 року о 07 год. 40 хв. рухаючись по автодорозі «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», 172 км., Миколаївський (Вітовський) район, Миколаївська область, керував транспортним засобом Audi A4, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу DRAGER «ALKOTEST» №7510, результат якого встановив 0,40 проміле. Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень та застережень;

- роздруківкою результату проходження ОСОБА_1 алкотеста на місці зупинки від 29 жовтня 2023 р. за допомогою газоаналізатору ALCOTEST 7510, який показав 0,40 ‰;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 , де зафіксований його результат, що становить 0,40 ‰ ;

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та їхніх телефонів, на яких зафіксовані обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та проходження на місці зупинки на вимогу поліцейського огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат якого становив 0,40 ‰.

Підстав для сумнівів у достовірності зазначених доказів судом не встановлено.

Істотних порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом також не встановлено.

Так, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння здійснений за його згодою поліцейським з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатору DRAGER «ALKOTEST» №7510, роздруківка результату огляду та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння підписані ОСОБА_1 , який погодився з показниками приладу огляду. Під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими застосовано технічні засоби відеозапису, що відповідає вимогам частини 2 ст. 266 КУпАП.

Як протокол про адміністративне правопорушення, так і роздруківка результатів проходження ОСОБА_1 алкотеста на місці зупинки від 29 жовтня 2023 р. за допомогою газоаналізатору ALCOTEST 7510, так і акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 підписані ним із зазначенням про згоду із результатами.

В сукупності зазначені докази свідчать, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, проаналізованими та належним чином оціненими в їх сукупності та взаємозв`язку судом першої інстанції доказами підтверджено, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.9 «а» Правил, тобто скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а також, поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

Апеляційний суд відхиляє аргументи апеляційної скарги як безпідставні.

Щодо не встановлення підстав зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , то ці обставини не входять безпосередньо до предмету доказування у цьому провадженні.

Дії поліцейського щодо зупинки транспортного засобу чи щодо іншого факту перебувають поза предметом розгляду у цьому провадженні, проте можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства чи в інший спосіб, встановлений законом.

Крім того, правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія пройти огляд на стан сп`яніння та виконувати заборону на керування транспортним засобом у стані, зокрема, алкогольного сп`яніння. Тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними, враховуючи факт встановлення поліцейськими перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на неможливості застосування у справі, яка переглядається, доктрини «плодів отруєного дерева», оскільки предметом розгляду є керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, тобто доведеність (недоведеність) вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Дії поліцейського щодо зупинки транспортного засобу чи щодо іншого факту перебувають поза предметом розгляду у цьому провадженні, проте можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства чи в інший спосіб, встановлений законом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

До того ж згідно відеозапису поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 причина зупинки - рух транспортного засобу за межами населеного пункту без увімкнених світлофар (час запису 19 хвилина 20 сек.), у зв`язку з чим працівником поліції була винесена постанова.

Твердження в апеляційній скарзі про необхідність зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, причин зупинки транспортного засобу та ознак сп`яніння не ґрунтуються на вимогах закону та інших нормативних актах. Зокрема, об`єктивна сторона правопорушення, за вчинення якого складений протокол відносно ОСОБА_1 - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не передбачає визначення причин зупинки транспортного засобу та ознак такого сп`яніння, а тому відповідно до положень ст. 256 КУпАП зазначення цих обставин у протоколі не є обов`язковим. При цьому ознаки сп`яніння ОСОБА_1 вказані працівником поліції в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що відповідає вимогам Інструкції № 1452/735 (а.с. 3).

Також апеляційним судом відхиляються аргументи апеляційної скарги про те, що у протоколі, складеному 29 жовтня 2023 року, зафіксовано результат 0,40

‰ алкоголю в повітрі, а не у крові, як то передбачено українським законодавством. І цей показник з урахуванням максимально допустимої міжнародними нормами права норми алкоголю (0,5 ‰ у крові) не перевищує ці норми.

Згідно із пунктом 7 Розділу II Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Як вбачається з матеріалів справи, яка розглядається, огляд водія ОСОБА_1 та стан алкогольного сп`яніння проводився поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу - портативного алкотестеру Drager Alcotest 7510 OIML. Drager Alcotest 7510 OIML.

Так, алкометр (алкотестер) - це прилад для визначення кількості алкоголю в крові (без аналізу крові безпосередньо) шляхом вимірювання концентрації парів спирту у видихуваному повітрі та застосування коефіцієнтів перерахунку, що визначаються експериментально. При вдиху повітря надходить у легені і збагачує кровоносні судини киснем, «відбираючи» з кровоносних судин вуглекислий газ і насичуючись парами спирту. Алкотестери «пропускають» верхній шар повітря, що видихається, і вимірюють виключно «глибинний» шар, який реально контактував з кровоносними судинами легенів і несе в собі інформацію про концентрації спирту в крові людини.

Згідно інструкції до Drager Alcotest 7510 OIML, яка є загальнодоступною у мережі Інтернет, діапазон вимірювання приладу:

- масова концентрація алкоголю у видихуваному повітрі - від 0 до 3 мг/л;

- масова концентрація алкоголю в крові - від 0 до 6 ‰.

Тобто, цей прилад в залежності від налаштування видає показники масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі, одиницею виміру у цьому випадку є мг/л, або масової концентрації алкоголю в крові, одиницею виміру у цьому випадку є проміле - ‰.

Згідно роздруківки результату проходження ОСОБА_1 алкотеста від 29 жовтня 2023 р. за допомогою газоаналізатору ALCOTEST 7510, його показник становив 0,40 ‰, що свідчить про вимірювання саме показника алкоголю у крові, що перевищує максимально допустимий згідно наведених вимог Інструкції показник. Такі результати огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не заперечував, з ними погодився, пройти огляд у закладі охорони здоров`я бажання не виявив.

Тобто належними та допустимими доказами доведено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №141530.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування Віденської Конвенції щодо показника алкоголю, його перерахунку не можуть бути прийняті до уваги, оскільки за результатами огляду у ОСОБА_1 виявлено 0,40 ‰ алкоголю у крові, а пунктом 7 розділу 2 Інструкції № 1452/735 визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

У статті 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 8 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року (конвенція ратифікована Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 25 квітня 1974 року), міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У будь-якому випадку максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається. Водій транспортного засобу повинен уникати будь-яких дій, що не пов`язані з водінням.

Вказана норма Конвенції не встановлює мінімального допустимого за національним законодавством рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень. При цьому, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, що й має місце в Україні, де встановлено дозволений показник рівня алкоголю у крові - 0,2 проміле.

Довід апеляційної скарги про нероз`яснення ОСОБА_1 працівником поліції його прав відхиляється судом, оскільки спростовується особистим підписом цієї особи у протоколі про адміністративне правопорушення щодо роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також відеозаписом про таке роз`яснення (час запису 19 хвил.42 сек.).

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. Між тим, у справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджений правомірно проведеним оглядом на стан сп`яніння, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Білецького Олексія Васильовича залишити без задоволення, а постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна