ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2066/23 Номер провадження 33/814/449/24Головуючий у 1-й інстанції Путря О. Г. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та захисника Кіндяка Олександра Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 19 грудня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 19 грудня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 04.06.2023, о 20:08 год., в с. Божківське по вул. Польова, 15, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу алкотест Драгер 6810. Результат 2,00%. Таким чином ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду захисник Кіндяк О.І. та Лисоконь М.А. подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову, а провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю складу і події адмінправопорушення.

Зокрема вказують про відсутність належних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинки працівниками поліції, що свідчить про недоведеність вини у інкримінованому правопорушенні.

Вважають долучені відеозаписи неналежним та недопустимим доказом, з огляду відсутності підтвердженого на них факту керування автомобілем.

Окрім того захисником ОСОБА_2 заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, поважність причин пропуску якого обґрунтовується тим, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без участі притягнутої особи та захисника, з текстом постанови від 19.12.2023 він ознайомився з ЄДРСР 05.01.2024, після чого була подана апеляційна скарга.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що він не приймав участь в судовому засіданні під час ухвалення відповідного судового рішення, а копію постанови від 19.12.2023, що була направлена на його адресу 02.01.2024 він отримав 09.01.2024, тобто з порушенням строку на апеляційне оскарження, після чого подав апеляційну скаргу

Перевіривши доводи апелянтів щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження приходжу до висновку, що останні заслуговують на увагу, а строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, як пропущений з поважних причин.

Так, матеріалами справи доводиться, що ОСОБА_1 та його захисник Кіндяк О.І. не приймали участь в судовому засіданні під час винесення постанови. Згідно супровідного листа місцевого суду, копія постанови була направлена на адресу ОСОБА_1 27.12.2023, а згідно наданих доказів останнім рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 02.01.2024. Докази щодо направлення копії постанови захиснику матеріали справи не містять. Таким чином є слушними доводи захисника щодо ознайомлення з текстом постанови 05.01.2024 та доводи правопорушника про отримання копії постанови 09.01.2024, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, після чого ними одразу були подані апеляційні скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами в даній справі є:

постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст. 126 КУпАП щодо керування ОСОБА_1 автомобілем без полісу обов`язкового цивільного страхування,

протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №347652 від 04.06.2023 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння,

талон тестування на алкоголь за допомогою алкотестеру Drager 6810, тест №987, згідно якого станом на 20:20 год. 04.06.2023 ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат 2,00 %,

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, з результатом 2,00% якого ОСОБА_1 був згоден,

направлення на огляд водія транспортного засобу,

пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

розписка ОСОБА_5 щодо прийняття на зберігання автомобіля ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_1 ,

записи з бодікамери працівника поліції,

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані в суді апеляційної інстанції захисником та правопорушником.

Відхиляючи доводи апеляційних скарг необхідно зазначити, що викладені в них обставини не доводять факт відсутності в діях притягнутого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З долученого до справи відеозапису вбачається спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , який не реагує на законні вимоги останніх, нецензурно висловлюється в їх бік.

З огляду на явні ознаки алкогольного сп`яніння, водієві пропонується пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній спочатку відмовляється. В подальшому погоджується пройти огляд в медичному закладі, але по дорозі в Полтаву повідомляє про своє небажання їхати до медичного закладу та прохає пройти огляд на місці.

Після продуття ним алкотестеру Драгер в присутності свідків та під відеозапис службової бодікамери, результат виявився позитивним 2%.

Перевищення допустимої норми - 0,2% в 10 разів стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційних скарг фактично зводяться до заперечення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з огляду на відсутність доказів такого керування та доказів зупинки працівниками поліції керованого ним автомобілям.

Відхиляючи вказані доводи апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Як під час спілкування з працівниками поліції, що зафіксовано на відеозаписі, так і в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував факт керування ТЗ. Навпаки під час його доставки до медичного закладу працівники поліції повідомили водія щодо надходження інформації про неадекватне керування автомобілем ВАЗ в населеному пункті, в зв`язку з чим ними було здійснено виїзд для перевірки інформації. На що ОСОБА_1 повідомив, що він лише завозив яйця до знайомого.

Окрім того апеляційний суд звертає увагу про наявність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст. 126 КУпАП, щодо водія ОСОБА_1 , яка є чинною та доводить факт виконання ним функцій водія, тобто особи яка керує транспортним засобом.

Посилання захисника щодо неналежності як доказів долучених до справи відеозаписів, апеляційний суд до уваги не приймає.

В даному випадку приєднані до справи відеозаписи є належними доказами в розумінні ст. 266 КУпАП, містять весь перебіг подій щодо проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння. Підстав вважати останні неналежними та недопустимим доказами - сторонню захисту суду не надано.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 та захиснику Кіндяку Олександру Ігоровичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 19 грудня 2023 року, як пропущений з поважних причин.

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та захисника Кіндяка Олександра Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 19 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна