Номер провадження: 33/813/369/24
Номер справи місцевого суду: 505/2680/23
Головуючий у першій інстанції Павловська Г. В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Стоянової Л.І., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Тіори Ю.В., розглянувши клопотання захисника Тіори Ю.П. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Котовського міськрайсуду Одеської обл. від 29.09.2023, про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП

установив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки такого права він не набув, та без оплатного вилучення транспортного засобу, а також стягнено з нього судовий збір на користь держави в розмірі 536, 80 грн.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, 21.12.2023 захисником ОСОБА_1 адвокатом Тіорою Ю.П. через канцелярію суду 1-ої інстанції було подано апеляційну скаргу, в якій останній, посилаючись на незаконність судового рішення у зв`язку із порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Окрім цього, до апеляційної скарги захисником Тіорою Ю.П. було також долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови суду як пропущеного із поважних причин, зокрема, у зв`язку із тим, що його підзахисний ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови лише 13.12.2023, натомість, в судовому засіданні Котовського міськрайсуду Одеської обл. 29.09.2023 останній присутнім не був та про дату, час та місце розгляду справи належним чином не був сповіщений.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягується до адміністрації відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про причини неприбуття не повідомив та жодних клопотань на адресу суду не подавав, натомість, в судове засідання з`явився його захисник адвокат Тіора Ю.П.

Враховуючи неявку ОСОБА_1 в судове засідання, апеляційний суд, керуючись при цьому вимогами ч. 1 ст. 268, ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з`ясувавши думку захисника, вважає за можливе розгляд клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду розглядати за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення захисника Тіори Ю.П., який підтримав доводи свого клопотання та просив його задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Право на доступ до суду апеляційної інстанції для оскарження судового рішення є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду 1-ої інстанції.

При розгляді зазначеної справи у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, ЄСПЛ у рішенні у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006, заява №23436/03., нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975, серія A №18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Згідно із ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В рішенні ЄСПЛ від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У цьому ж рішенні ЄСПЛ зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Конвенції.

На підставі аналізу матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в судовому засіданні суду 1-ої інстанції під час розгляду справи про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП присутнім не був (а.с. 16).

Водночас, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 викликався в судове засідання Котовського міськрайсуду Одеської обл., призначене на 29.09.2023 на 08:50 год., як шляхом виклику по телефону, як про це свідчить телефонограма секретаря судових засідань суду Киларь Н.А. від 24.08.2023 (а.с. 11), так і шляхом направлення за адресою його місця проживання ( АДРЕСА_1 ) судової повістки рекомендованим поштовим відправленням, яку він отримав, відповідно до власноручної розписки, 22.07.2023 (а.с. 12).

В цьому контексті, надаючи оцінку посиланням захисника Тіори Ю.П. на те, що ОСОБА_1 не був належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, апеляційний суд наголошує на наступних обставинах.

Положеннями ч. 1 ст. 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

З урахуванням того, що судова повістка ОСОБА_1 про виклик в судове засідання Котовського міськрайсуду Одеської обл., призначене на 29.09.2023 для участі в розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП була вручена завчасно, а саме 22.07.2023, тобто більш ніж як за три доби до дня судового розгляду, із зазначенням дати та місця розгляду справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що ОСОБА_1 був належним чином та своєчасно сповіщений про розгляд.

Окрім того, додатково, останній був повідомлений про дату, час та розгляд справи за допомогою телефонного дзвінка, здійсненого 24.08.2023 секретарем судового засідання Котовського міськрайсуду Одеської обл.

Як зазначив ЄСПЛ у своєму рішенні в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Водночас, достеменно знаючи про те, що на розгляді в Котовському міськрайсуді Одеської обл. знаходяться матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та про те, що судове засідання з розгляду справи призначено на 29.09.223, ні ОСОБА_1 , ні його захисник в судове засідання суду на призначені дату й час не з`явились, а також в розумні інтервали часу не проявляли інтересу до стану розгляду справи та її результату, тобто не проявляли належної процесуальної поведінки, натомість, ОСОБА_1 звернувся до суду 1-ої інстанції із заявою про ознайомлення із матеріалами справи лише 04.12.2023, тобто значно поза межами встановленого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення, та ознайомився із ними відповідно 06.12.2023, що підтверджується його особистою розпискою (а.с. 21, зворотна сторона).

Відтак, з огляду на вищевикладене, ОСОБА_1 ознайомився зі змістом оскаржуваної постанови суду 1-ої інстанції 06.12.2023, при ознайомленні з матеріалами справи.

Надаючи оцінку твердженням захисника з приводу того, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови лише 13.12.2023, апеляційний суд зауважує на тому, що в матеріалах справи міститься зворотнє рекомендоване поштове повідомлення, із аналізу якого вбачається, що ОСОБА_1 за адресою місця його проживання судом 1-ої інстанції 04.10.2023 було направлено копію оскаржуваної постанови від 29.09.2023, яку він отримав особисто, відповідно до власноручної розписки, проте без проставлення дати такого отримання (а.с. 22).

Разом із тим, зазначене зворотнє рекомендоване поштове повідомлення було повернуто до Котовського міськрайсуду Одеської обл. із АТ «Укрпошта», разом із розпискою ОСОБА_1 про отримання вкладення копії постанови суду 1-ої інстанції, 07.12.2023 (а.с. 22, зворотна сторона).

Зазначена обставина свідчить про те, що ОСОБА_1 вочевидь отримав копію повного тексту оскаржуваної постанови засобами поштового зв`язку до моменту ознайомлення ним з матеріалами справи 06.12.2023.

За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції доходить переконання про те, що повідомлений захисником Тіорою Ю.П. факт отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови суду лише 13.12.2023 повністю спростовується наявними в розпорядженні апеляційного суду матеріалами справи.

Апеляційна скарга, відповідно до штампу вхідної кореспонденції Котовського міськрайсуду Одеської обл., була подана захисником Тіорою Ю.П. лише 21.12.2023 (а.с. 23), тобто за спливом більш ніж 10-ти днів з моменту ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом оскаржуваної постанови суду 1-ої інстанції саме 06.12.2023 та моменту ймовірного отримання такої копії поштою.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 , знаючи про існування стосовно нього оскаржуваної постанови суду ще під час його звернення до суду із заявою про ознайомлення із матеріалами справи та фактичним ознайомленням з ними 06.12.2023, несвоєчасно звернувся за наданням правової допомоги, уклавши договір із фахівцем в галузі права ОСОБА_2 лише 19.12.2023 (а.с. 33), що призвело до звернення останнього до суду 1-ої інстанції з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 лише 21.12.2023, тобто зі значним пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП 10-денного строку на її подання.

На переконання апеляційного суду, той факт, що ОСОБА_1 несвоєчасно скористався своїм правом на подачу апеляційної скарги не є достатньою підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується посилань захисника Тіори Ю.П. на те, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості вчасно звернутись до адвоката за наданням правової допомоги з огляду на факт того, що він проходить військову службу, апеляційний суд поважно враховує таку обставину, проте наголошує на тому, що ОСОБА_1 , за ствердженням його захисника, проходить військову службу в м. Подільськ, Одеської обл., за місцем розташування робочого місця його захисника, а доводи адвоката з приводу перебування ОСОБА_1 у відрядженні в якості підстави для тривалого не звернення за правовою допомогою є голослівними та не мають жодного документального підтвердження.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції не приймає зазначену обставину в якості переконливої та поважної підстави для такого значного пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Відповідно до п. 2 постанови Верховного Суду України по справі № 5-103 кс-15 від 01.10.2015, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Підсумовуючи все вищевикладене, апеляційний суд доходить переконання про те, що захисником Тіорою Ю.П. не було надано належних та переконливих доказів відсутності в нього об`єктивної можливості своєчасного подання апеляційної скарги на постанову Котовського міськрайсуду Одеської обл. від 29.09.2023, тому підстав для поновлення строку на подачу апеляційної скарги немає та апеляційна скарга разом із доданими матеріалами підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст.ст. 7, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника Тіори Ю.П., в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Котовського міськрайсуду Одеської обл. від 29.09.2023 про накладення на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Апеляційну скаргу разом із доданими матеріалами повернути апелянту захиснику Тіорі Ю.П.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца