КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/23199/23

Суддя в суді першої інстанції: Бондаренко Г.В.

Провадження № 33/824/794/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участю секретаря судового засідання Дячук І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді арешту строком на 5 (п`ять) діб. Строк стягнення обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок (а.с. 12-13).

Не погодившись з вказаною постановою, 18 грудня 2023 року ОСОБА_1 та його захисник Фогель В.В. подали до суду апеляційнускаргу, в якій просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови, постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказували, що 16 грудня 2023 року ОСОБА_1 прийняв телефонний дзвінок та йому повідомили, що він має відбути покарання на підставі оскаржуваної постанови. 17 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до адвоката та ознайомився з оскаржуваною постановою на сайті Судової влади України. Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року ОСОБА_1 не отримував ні поштою, ні засобами електронного зв`язку. Також ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції, тому був позбавлений права на доступ до правосуддя, справедливий та публічний розгляд його справи. Матеріали справи не містять даних про отримання ОСОБА_1 судових повісток про виклик до суду, які направлялися за місцем проживання останнього.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо скасування постанови зазначили, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено яку шкоду заподіяло чи могло заподіяти застосоване порушником щодо потерпілої особи психологічне насильство, викликало чи ні воно у особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинило емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдати шкоди психологічному здоров`ю особи, тобто не визначена об`єктивна сторона складу інкримінованого порушнику правопорушення, що свідчить про її відсутність та відсутність складу правопорушення взагалі. Протокол про адміністративне правопорушення було складено зі слів матері ОСОБА_2 , яка не надала відповідних доказів про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, тому він відмовився підписувати протокол. Між ОСОБА_1 та його матір`ю ОСОБА_2 існує конфлікт щодо права користування квартирою, що не є домашнім насильством. Будь-які належні, допустимі та достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у справі відсутні.

В апеляційному суді ОСОБА_1 та його захисник Фогель В.В. просили поновити строк, підтримали скаргу і просили її задовольнити. Потерпіла ОСОБА_2 просила суворо сина - ОСОБА_1 не карати, зазначивши, що агресивна поведінка останнього проявляється після вживання ним алкогольних напоїв, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 47, 49).

В судовому засіданні 31 січня 2024 року судом було оголошено перерву до 14 лютого 2024 року.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Фогель В.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення потерпілої ОСОБА_2 , перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З метою реалізації права на апеляційне оскарження, в тому числі у випадку неотримання повного тексту судового рішення у строк, який би дозволяв своєчасно подати апеляційну скаргу, частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлена можливість поновлення строку на апеляційне оскарження. Так, у вказаній частині статті зазначено, що у разі пропущення особою десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення суд може поновити його за відповідним клопотанням апелянта.

Відповідно до рішення ЄСПЛ (справа «Станьо проти Бельгії»), суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту.

З матеріалів справи вбачається, що після надходження до суду протоколу про адміністративне правопорушення справу було призначено до розгляду на 08 листопада 2023 року на 13 год. 10 хв., про що ОСОБА_1 було повідомлено на номер телефону, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, про що судом складено телефонограму від 07 листопада 2023 року (а.с. 11).

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

08 листопада 2023 року Голосіївським районним судом міста Києва було винесено постанову та зазначено, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлений належним чином (а.с. 12-13).

У матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року.

Враховуючи вказані обставини, та з метою забезпечення доступу до правосуддя, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови з поважних причин, тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції при винесенні постанови посилався на протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, пояснення та форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с. 1-5).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 925431 від 22 жовтня 2023 року ОСОБА_1 близько 21 год. 19 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_2 , а саме ображав ненормативною лексикою, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Від підписання протоколу ОСОБА_1 відмовився (а.с. 1).

До протоколу долучено рапорт старшого інспектора Голосіївського управління поліції ГУНП в м. Києві Хромова А.О., який доповів, що 22 жовтня 2023 року отримано повідомлення зі служби 102 про те, що син побив матір за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 2).

Також до протоколу долучено пояснення ОСОБА_2 , яка зазначила, що 22 жовтня 2023 року близько 21 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_1 її син ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння почав провокувати її на конфлікт, принижував ненормативною лексикою, штовхав та не давав змоги зателефонувати на службу 102 для отримання допомоги, подібна ситуація повторюється на постійній основі (а.с. 3).

У матеріалах справи також міститься форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 22 жовтня 2023 року, проте, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 925431 від 22 жовтня 2023 року не зазначено, що форма додається до протоколу (а.с. 4-5).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством визнається діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Тобто, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж за наявності реальної можливості завдання такої шкоди.

До матеріалів справи долучено витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень з постановою Голосіївського районного суду міста Києві від 23 травня 2023 року у справі № 752/9969/23, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення - штраф в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень (а.с. 7-8).

У протоколі про адміністративне правопорушення вказані умисні дії ОСОБА_1 , які полягають у тому, що він ображав ненормативною лексикою мати ОСОБА_2 , чим спричинив домашнє насильство психологічного характеру.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під психологічним насильством слід розуміти форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Факт притягнення до адміністративної відповідальності згідно з постановою Голосіївського районного суду міста Києві від 23 травня 2023 року у справі № 752/9969/23, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, апелянт ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не заперечував про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 47).

Судом першої інстанції визнано доведеним те, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї матері, під час якого ображав її ненормативною лексикою, та з огляду на наявні в справі докази притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП протягом року згідно з постановою Голосіївського районного суду міста Києві від 23 травня 2023 року у справі № 752/9969/23, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що такі неодноразові дії обвинуваченого викликали у потерпілої особи побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе чим завдали шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, а тому такий висновок районного суду свідчить про наявність складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції взяв до уваги пояснення матері ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка просила суд суворо сина не карати. При цьому, суд апеляційної інстанції зауважив, що районним судом враховані всі обставини цієї справи в їх сукупності та не була застосована максимальна міра покарання, передбачена санкцією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а відтак відсутні підстави для висновку про застосування занадто суворої міри в межах санкції цієї статті.

Суд апеляційної інстанції перевірив та відхилив доводи апелянта, що наявність сварок і непорозумінь між сином та матір`ю, які проживають за однією адресою, свідчить про виникнення конфліктної ситуації, яка за твердженням ОСОБА_1 виникла щодо користування квартирою, оскільки, це не дає підстав для висновку про звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Натомість вина ОСОБА_1 у цій справі доведена поза розумним сумнівом, що свідчить про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, а тому існують всі підстави для притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому, на думку суду апеляційної інстанції, така міра адміністративної відповідальності, що визначена постановою районного суду, сприятиме вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігатиме вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Отже, постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець