Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/1537/23

У К Р А Ї Н А
Ружинський районний суд Житомирської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2024 року
Суддя Ружинського районного суду Житомирської області Митюк О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності
гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , не працюючого, громадянина України,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,
за ч.1 ст.130 КУпАП,
в с т а н о в и л а:
До Ружинського районного суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З протоколу серії ААД № 170503 від 24.10.2023 року вбачається, що 24 жовтня 2023 р. о 20 год. 02 хв., в с. Заріччя Бердичівського району Житомирської області по вул. Топорівській, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння : запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
В судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, показав, що поліцейські його зупинили безпідставно. Попросили пред`явити документи. Склали протокол за порушення ПДР. Потім сказали, що в нього є ознаки сп`яніння і склали протокол про відмову від проходження огляду.
Він їхав 24.10.2023 року у годині 20. на вулицю Сквирську із Топорівської його зупинили, що він порушив правила стоянки . Він вийшов з магазину і його спинили поліцейські. Поліцейські перевірили документи, попросили вийти з автомобіля. Потім сказали, що він керує з ознаками алкогольного сп`яніння. Сказали, що почервоніння обличчя. На місці зупинки пропонували пройти Драгер, він хотів, щоб його завезли в лікарню. Потім він вже погоджувався пройти, але вони вже склали протокол за відмову.
Захисник Остапчук І.В., проти обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення заперечив та просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вважає, що працівники поліції всупереч вимогам ст.251 КУпАП не надали жодних належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи та відеозаписів з фіксацією обставин події, працівниками поліції не було задокументовано, обґрунтовано та доведено належними і допустимими доказами сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення час та місці.
Протокол про адміністративне правопорушення не містить доказів про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
Крім того, працівники поліції протиправно відмовили ОСОБА_1 у проходженні такого огляду, що підтверджується відеозаписом з фіксацією обставин події, де чітко вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово просив поліцейських не проводити обстеження та відпустити його не складаючи адміністративні матеріали, але коли переконався та усвідомив реальність дій поліцейських щодо складання адміністративного протоколу за ст.130 КУпАП він наполегливо просив провести огляд на стан вживання алкоголю.
Належні та допустимі докази щодо підтвердження відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у матеріалах справи відсутні.
Також, в матеріалах справи відсутні відомості про вручення ОСОБА_1 направлення у медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння.
Зазначає, що проходження огляду в медичному закладі пропонується поліцейським не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо.
І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП.
У даному випадку з відеозапису не вбачається, щоб поліцейський вручав ОСОБА_1 письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, а навпаки, поліцейська посилається на той факт, що вона три, а то і п`ять разів пропонувала ОСОБА_1 пройти огляд і не отримавши категоричної відмови від даної пропозиції поліцейська дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 відмовився від огляду, при тому що, фактично ОСОБА_1 навпаки, наполягав на проведенні такого огляду.
Таким чином, вважає, що порушення з боку ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху не відбулось, так як поліцейським було порушено порядок направлення водія для проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Також вказує, що в даному випадку працівники поліцію грубо проігнорували вимоги ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».
Жодної законної підстави для зупинки транспортного засобу працівники поліції не мали.
ОСОБА_1 не порушував Правил дорожнього руху та не мав наміру їх порушувати, але працівники поліції винесли постанову про порушення ОСОБА_1 правил зупинки та стоянки, яке він фактично не вчиняв.
Оскільки, відповідно до рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 11 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушенняпро, задоволено
Скасовано постанову серії БАД № 555432 від 24.10.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, ч.1 ст.122.
Відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу є підставою вважати неправомірними всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані (докази).
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 170503 від 24.10.2023 ; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки; розписки; копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 555432; оптичний диск з відео файлами.
Вказані докази суддя не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 р. №3353-ХІІ передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
На вимогу поліцейського відповідно до п. 2.4 цих Правил водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.
В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.
При цьому статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Даний перелік, зокрема, передбачає: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.
Однак, будь-яких даних, які б свідчили про необхідність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , із зазначених вище підстав в матеріалах справи немає.
Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_1 виносилась постанова серії БАД № 555432 від 24.10.2023 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, ч.1 ст.122 КУпАП.
Рішенням Ружинський районний суд Житомирської області від 11 березня 2024 року року позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ НП в Житомирській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, задоволено, вищенаведену постанову скасовано, справу про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП, ч.1 ст.122 КУпАП закрито. Рішення набрало законної сили.

З урахуванням цього, суддя вважає, що наданий працівниками поліції доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених - ч. ч.2 ст.126 КУпАП, ч.1 ст.122 КУпАП - постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 555432 від 24.10.2023 р. не підтверджує факту вчинення останнім зазначених правопорушень, така скасована, відтак, у поліцейських не було законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Жодних інших підстав для зупинки транспортного засобу, працівники поліції ОСОБА_1 не повідомляли.

Інших доказів правомірності дій працівників поліції, які містяться у вичерпному переліку підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, матеріали справи не містять.

Положенням ч.2 ст.251КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 ПДР України, які б могли слугувати саме причиною зупинки автомобіля відповідно до вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», яким керував останній.

Відповідно до широкого розуміння доктрини плодів отруєного дерева, будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.

У вузькому сенсі доктрина плодів отруєного дерева зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, суддя дійшла висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості підтверджуються доказами у справі, які не можна визнати допустимими, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що у справі відсутні допустимі докази винуватості ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись, ст.ст. ч.1 ст.130, 247, 251, 256, 283, 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу зазначеного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного суду, протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя О. В. Митюк.