Справа№464/8216/23
пр.№ 3/464/102/24
П О С Т А Н О В А

16.02.2024 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко Олена Валеріївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

за ст.124 КУАП,

у с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 18 листопада 2023 року о 15.14 год на перехресті вул.Кульпарківська-Наукова в м.Львові, керуючи автомобілем марки «Ауді А6» номерний знак НОМЕР_2 , при перестроюванні з лівої смуги руху в праву не переконався, що це буде безпечно, не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не пропустив транспортний засіб марки «МАН» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтись, унаслідок чого здійснив з ним зіткнення. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.1.5, 10.1, 103 Правил дорожнього руху України.

До такого висновку суддя дійшов з огляду на наступне.

У ст.280 КУАП закріплено обов`язок орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За змістом ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 240/12/17 сформульовано правовий висновок про те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 124 КУАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як унормовано п.п.1.5, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Учинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення стверджується безпосередньо дослідженими доказами у відповідності до ст.251 КУАП, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 600213 від 18 листопада 2023 року, складеним УПП у Львівській області ДПП, що за формою та змістом відповідає вимогам ст.256 КУАП, та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення;

схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, де відображено розташування транспортних засобів після ДТП і локалізацію механічних пошкоджень; зі змістом схеми учасники події були ознайомлені що підтверджується їх особистими підписом на ній, при цьому будь-яких заперечень з боку останніх не надходило. Щодо відсутності підписів в частині підтвердження про пошкодження транспортних засобів, то від учасників жодних зауважень до зафіксованих пошкоджень не заявлено, а тому суддя розцінює такі недоліки (недоробки) несуттєвими та формальними, що не впливають на результат розгляду справи;

показаннями (поясненнями) у суді потерпілого ОСОБА_2 про те, що, керуючи автомобілем «МАН», рухався в правій смузі руху, а автомобіль «Ауді» - в лівій смузі, який при виїзді з кільця не надав перевагу, здійснивши зіткнення. Саме з вини водія автомобіля «Ауді» сталася ДТП. Потерпілий попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання за ст.384 КК України, підстав недовіряти таким не встановлено. Також такі показання узгоджуються із письмовими поясненнями, наданими поліцейському УПП у Львівській області на місці дорожньо-транспортної пригоди;

відеозаписом з місця події, що мала місце 18 листопада 2023 року, де зафіксовано рух учасників та факт події, чітко та однозначно вбачається, що автомобіль марки «Ауді» при здійсненні перестроюванні з лівої смуги руху на праву не переконався в безпечності маневру. Даний відеозапис за клопотанням потерпілого у відповідності до ст.269 КУАП долучено до матеріалів справи, сторона захисту не ставить під сумнів, а у судді немає підстав сумніватися у правдивості даного доказу, а тому такий береться до уваги при вирішенні справи й з урахуванням думки потерпілого.

При розгляді справи у суді особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, в присутності захисника адвоката Горбаєнко А.С. згідно з письмовими поясненнями свою вину заперечив та просить провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Покликається, що водієм автомобіля «МАН» порушено правила дорожнього руху в частині руху на перехрестях з круговим рухом не надав переваги в русі. Стверджує, що дії ОСОБА_2 спричинили дану подію, якого вважає винним.

До суду ні 15, а ні 16 лютого 2024 року ні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ні його захисник, будучи під розписку повідомленими, не з`явилися, від таких жодних клопотань не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Досліджуючи позицію сторони захисту в заперечення провини, суддя бере до уваги таке.

У відповідності до ст.41 Закону України «Про дорожній руху» перевага в русі на перехрестях, де організовано круговий рух, надається транспортним засобам, які вже рухаються по колу. Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Виїзд з перехрестя, де організовано круговий рух, може здійснюватися з будь-якої смуги, якщо напрямок руху не визначено дорожніми знаками чи розміткою і це не створить перешкод транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку праворуч п.10.5 Правил дорожнього руху України.

Перевага в русі на нерегульованих перехрестях, де організовано круговий рух і які позначені дорожнім знаком 4.10, надається транспортним засобам, які вже рухаються по колу п.16.12 Правил дорожнього руху України.

Наведені вище положення зумовлюють наявність дорожнього знаку п.4.10 "Круговий рух" (вимагає об`їзду клумби (центрального острівця) в напрямку, показаному стрілками на перехресті з круговим рухом).

Водночас матеріали справи не містять підтверджень наявності даного дорожнього знаку, а до того ж у порядку ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху. За імперативними вимогами перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п.10.1 Правил дорожнього руху України).

Суддя акцентує увагу, що у відповідності до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, а також ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Щодо можливих порушень правил дорожнього руху зі сторони потерпілого ОСОБА_2 , який, на думку, ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, то такі не є предметом дослідження у даній справі, а також не виключають вини ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Підсумовуючи наведене, з дотриманням ст.251 КУАП надано достатньо узгоджених між собою та беззаперечних доказів у порушення Правил дорожнього руху України, якими встановлено єдиний порядок дорожнього руху, та вини у цьому ОСОБА_1 . Підстав сумніватися в достовірності доказів немає. Доводи захисту не ґрунтуються на наведених вище об`єктивних доказах, є голослівними, розцінюються спосіб захисту та зводяться до власного суб`єктивного тлумачення як обставин справи, так і вимог чинного законодавства.

Обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст.247 КУАП, та спростовували даний висновок, відсутні.

Дії правопорушника вірно кваліфіковані за ст.124 КУАП, за що підлягає адміністративній відповідальності за вчинене.

При накладенні адміністративного стягнення у відповідності до вимог ст.33 КУАП суддя враховує характер та обставини вчиненого правопорушення на транспорті, особу правопорушника та ступінь вини. З огляду на наведене суддя вважає, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу, що буде згідно із ст.23 КУАП достатньою та необхідною мірою відповідальності.

Оскільки на правопорушника накладено адміністративне стягнення, то відповідно до ст.40-1 КУАП з нього на користь держави підлягає до стягнення судовий збір. Обставини, які надавали право на звільнення від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст.221, 283, 284 КУАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Львiв. обл./Львів. обл/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38008294, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA 0013001, код класифікації доходів бюджету: 21081300 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, адреса: 79005, м.Львів, вул.К.Левицького, 18, ).

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/ 22030106, код отримувача код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Державна судова адміністрація України, адреса: 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, ).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО