ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/611/24 Справа № 187/2346/23 Суддя у 1-й інстанції - Соловйов І. М. Суддя у 2-й інстанції - Онушко Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Онушко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень та стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 гривень на користь держави.

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що 03 грудня 2023 року приблизно о 20 годині він підійшов до свого робочого автомобіля, який тривалий час стояв на стоянці біля магазину, для того, щоб забрати документи та подарунки дітям побратима, який прибув у відпустку до селища Петриківка, так я мав намір залишитися переночувати у нього. На той момент, коли він залишав кабіну автомобіля, позаду запинилася поліцейська машина, і один з поліцейських підійшов до нього і сказав, щоб він здав на декілька метрів назад. Поліцейські керували напрямком його руху назад і він проїхав близько 5 метрів на їх вимогу. Потім вони підійшли до нього, сказали, що від нього є запах алкоголю. Він намагався їм пояснити, що в нього не було наміру сідати за кермо, він просто підійшов, щоб забрати особисті речі і документи на гуманітарний вантаж, а рух здійснив на їх вимогу, але поліцейські почали одразу складати протокол.

Зазначає, що відповідально ставиться до своєї роботи, оскільки займається доставкою гуманітарної допомоги на лінію фронту, тож спиртні напої за кермом не вживає, а відеозапис з бодікамер працівників поліції не є безперервним.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Також особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати Будучи повідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 22.03.2024 року до суду апеляційної інстанції не з`явився. Надав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що не може бути присутнім в судовому засіданні, оскільки здійснює нагляд за хворою матір`ю, яка є інвалідом ІІ групи та потребує його допомоги. Робота водієм є його єдиним джерелом доходу, а тому позбавлення його водійського посвідчення призведе до втрати ним можливості купувати ліки та сплачувати за лікування матері.всі засоби, передбачені законом, для прискорення процедури слухання.

З урахуванням наведеного, а також того, що відповідно до ст. 268 КУпАП участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, апеляційний суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Статтею 130 КУпАП встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як убачається з матеріалів адміністративної справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №299795 від 03.12.2023 року 05.12.2023 до суду з відділення поліції № 10 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області надійшов адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1 (далі особа, яка притягається до відповідальності). Згідно протоколу ААД № 299795 від 03.12.2023 про адміністративне правопорушення встановлено, що 03.12.2023 о 20:00 год. вул. Дорожня, селище Петриківка ОСОБА_1 , керував автомобілем Вольф державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота) від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис на камеру. Вищевказаними діями водій порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР), чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами вчинення адміністративного правопорушення та зібраними у відповідності з нормами КУпАП у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №299795 від 03.12.2023 року, який складено правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку; відеозаписом з нагрудних відеокамер поліцейських, на якому зафіксовано рух транспортного засобу, процес оформлення матеріалів та безпосередньо відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння; рапортом працівника поліції; постановою про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП від 03.12.2023 року.

Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою, та в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б їх спростовували.

Так, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, на чому наполягала сторона захисту в апеляційній скарзі та в судовому засіданні. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а підійшов до свого робочого автомобіля, який тривалий час стояв на стоянці біля магазину, для того, щоб забрати документи та подарунки, є необґрунтованими та повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відсутність же безперервності відеозапису жодним чином не спростовує доведеності винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як фактичні обставини правопорушення підтверджуються саме сукупністю доказів, яка оцінюється суддею за своїм внутрішнім переконанням, при цьому на даному відеозаписі з місця події зафіксовано необхідні складові об`єктивної сторони правопорушення, а саме факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відмову останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та процес оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Тож, при огляді даного відеозапису не виникає сумніву у його достовірності, фактів недотримання поліцейськими вимог Інструкції №28/32999 судом не встановлено, що дозволяє суду використати цей відеозапис як належний та допустимий доказ на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

За таких обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов цілком вірного та обгрунтованого висновку стосовно винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення на підставі зібраних доказів, що містяться у матеріалах справи.

Також судом обґрунтовано накладено на ОСОБА_1 стягнення на загальних підставах за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Оскільки сама по собі відмова водія від проходження огляду на визначення стану сп`яніння відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вважаю за необхідне залишити апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, без задоволення, а постанову Петриківськогоо районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року - без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року залишити без задоволення.

Постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Онушко