Номер провадження: 33/813/356/24
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

захисника Бондара А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Бондара Артема Васильовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-11 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 12.12.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-11 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді арешту на гаупвахті на строк 5 дів. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він, будучі старшиною навчального курсу Інституту Військово-морських сил Національного університету «Одеська морська академія», самовільно залишив місце військової служби 12.10.2023 та до розташування інституту прибув 14.10.2023 о 10:45 год. Будь-яких наказів, розпоряджень чи вказівок про виконання службових обов`язків або спеціальних завдань поза межами дислокації (в тому числі тимчасових) військовослужбовець ОСОБА_1 від командування Інституту ВМС НУ "OMA" не отримував.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник Бондар А.В. в інтересах ОСОБА_1 просив скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 12.12.2023 та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Скарга обґрунтована тим, що:

- суд першої інстанції не повідомляв ОСОБА_1 та його захисника про судові засідання після 24.11.2023;

- про оскаржувану постанову суду захисник дізнався 20.12.2023 з реєстру судових рішень та подав клопотання про надання вказаної постанови, яке не виконано судом;

- порушено право на захист особи, що притягується до відповідальності, оскільки не надано можливості після ознайомлення з матеріалами справи, заявити клопотання та надати пояснення;

- судом при прийнятті рішення не дотримано встановлених законодавчих норм, що регулюють порядок фіксування адміністративного правопорушення та розгляду справи, а тому така постанова, на думку захисника, є протиправною та підлягає скасуванню, а адміністративне провадження закриттю.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Бондар А.В. в інтересах ОСОБА_1 підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги. Також захисник зазначив, що ОСОБА_1 ні є військовослужбовцем строкової служби, що виключає його відповідальність за ч.1 ст.172-11 КУпАП.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Фактичні обставині, встановлені судом

З військового квитка серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 :

- 24.11.1998 призваний на військову службу;

- 08.01.1999 прийняв присягу;

- 26.05.2000 звільнений (демобілізований) в запас;

-28.04.2017 призваний у ЗСУ на військову службу за контрактом;

- 05.05.2018 звільнений (демобілізований) в запас;

-26.02.2019 призваний у ЗСУ на військову службу за контрактом;

- 07.10.2019 звільнений в запас у зв`язку з закінченням строку контракту;

-29.04.2023 на підставі Указу Президента України від 06.02.2023 №59/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» призваний у ЗСУ;

- з 08.05.2023 перебуває на посаді старшини навчального курсу Інституту Військово-морських сил Національного університету «Одеська морська академія», старшина 1 статті (а.с.3-5).

За рапортом начальника навчального курсу А.Зінчука від 12.10.2023 ОСОБА_1 станом на 09.00 год 12.10.2023 до розташування частини не прибув. Будь-яких наказів, розпоряджень чи вказівок про виконання службових обов`язків або спеціальних завдань поза межами дислокації (в тому числі тимчасових) військовослужбовець ОСОБА_1 від командування Інституту ВМС НУ "OMA" не отримував. ОСОБА_1 доповів, що знаходиться в м.Миколаїві у себе вдома. На телефонні дзвінки відповідала дружина, яка повідомила, що ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння спить дома і не може приїхати (а.с.15).

По факту невиходу на службу військовослужбовця інституту ВМС НУ «ОМА» складена довідка-доповідь (а.с.16).

12.10.2023 на підставі вищевказаного рапорту видано наказ начальника інституту ВМС НУ «ОМА» за №355 «Про призначення службового розслідування за фактом порушення військової дисципліни старшиною 1 статті ОСОБА_3 », яким встановлено термін проведення до 31.10.2023 (а.с.9).

За рапортом начальника навчального курсу ОСОБА_4 від 14.10.2023 доведено до відома начальника інституту, що ОСОБА_1 прибув 14.10.2023 (а.с.17).

У пояснювальній записці ОСОБА_5 від 14.10.2023 повідомив начальника інституту, що 12.10.2023 під час перевірки особового складу навчального курсу був виявлений факт відсутності старшини навчального курсу Інституту Військово-морських сил Національного університету «Одеська морська академія», старшина 1 статті ОСОБА_3 . На телефонні дзвінки особа не відповідала, про що було здійснено доповідь про факт не прибуття на службу. 13.10.2023 відновив зв`язок з ОСОБА_1 , де він доповів про свої дії, а саме те, що проблеми сімейного життя заставили здійснити дані неправомірні дії. Особисто дозволу на убуття до місця проживання, де як виявилось знаходилась особа, він ( ОСОБА_5 ) не надавав. Інших розпоряджень за межами ВВНЗ, які зумовляли би законну відсутність, не поступало. Доповіді зі сторони старшини 1 статті ОСОБА_1 щодо убуття не було (а.с.18).

За письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 14.10.2023, він не прибув 12.10.2023 на службу, тому що колишня дружина зателефонувала йому і сказала, що везе дітей (доньок ОСОБА_6 , 11 років, та ОСОБА_7 , 5 років) до нього в квартиру, щоб він їх забрав. Пояснити свого вчинку вона не могла, тільки сказала, щоб він їхав або вона залишить їх самих дома. Він на нервах зірвався і поїхав забирати дітей. Командиру не повідомляв, так як був у нервовому стані. В подальшому не відповідав на дзвінки, так як зламався телефон. 13.10.2023 він відремонтував телефон та зателефонував начальнику курсу та сказав, що прибуде 14.10.2023 та пояснить ситуацію, яка склалася (а.с.19).

Згідно акту службового розслідування від 26.10.2023 запропоновано:

- за порушення вимог ст.ст.11,12,14,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старшину 1 статті ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності;

- скласти протокол про військове адміністративне правопорушення відносно старшини 1 статті ОСОБА_1 за ознаками військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-11 КУпАП (а.с.10-14).

Наказом начальника Інституту ВМС НУ «ОМА» від 27.10.2023 №170 за порушення вимог ст.ст.11,12,14,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.172-11 КУпАП старшину 1 статті ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголосено догану. Наказано скласти протокол про військове адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.172-11 КУпАП (а.с.20-21).

27.10.2023 начальником Інституту ВМС НУ «ОМА» складено протокол №30 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-11 КУпАП, на ОСОБА_1 , в якому зафіксовано, що старшина 1 статті ОСОБА_1 був безпідставно відсутній на військовій службі з 12-13.10.2023, тобто 2 доби (а.с.6-14). Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 із зазначенням своєї позиції: «З протоколом не згодний».

З оскаржуваної постанови вбачається, що в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_8 , який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.384, ст.385 КК України, пояснив, що 12.10.2023 старшина ОСОБА_1 був відсутній за місцем проходження військової служби, на підставі чого складено рапорт від 12.10.2023, де також є його підпис. Також у судовому засіданні свідок пояснив, що у нього із ОСОБА_1 немає ніяких неприязних відносин та правопорушник мав можливість написати заяву про відсутність на військовій службі, у зв`язку із сімейними обставинами.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-11 КУпАП.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

Апеляційний суд не може погодитись з твердженням апелянта про те, що, розглянувши справу без участі особи, що притягується до відповідальності, та її захисника, суд порушив права особи, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі права на захист.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього протоколу про військове адміністративне правопорушення за №37 від 27.10.2023, про що свідчить його підпис у протоколі. Крім того, другий примірник протоколу ОСОБА_1 в той же день (27.10.2023) отримав, про що розписався в протоколі.

Про розгляд справи на 07.11.2023,14.11.2023 ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, про що склав відповідні розписки (а.с.25,28).

Крім того, 07.11.2023 ОСОБА_1 уклав з адвокатом Бондар А.В. договір про надання правової допомоги (а.с.26,27).

14.11.2023 захисник Бондар А.В. надав суду клопотання про відкладення слухання справи, що призначено о 12.00 год 14.11.2023 на іншу дату, у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні до 29.11.2023 (а.с.29-31).

23.11.2023 захисник надав суду аналогічне клопотання про відкладення слухання справи, що призначене на 10.30 год 24.11.2023 (а.с.39-40).

Згідно довідки секретаря суду Павлюченко О.В. та захисник Бондар А.В. 24.11.2023 сповіщенні про слухання справи на 30.11.2023 засобами телефонного зв`язку (а.с.42).

Судове засідання 30.11.2023 не відбулось. Розгляд справи відкладено на 12.12.2023 на 12.30 год., про що повідомлені ОСОБА_1 та захисник Бондар А.В. засобами телефонного зв`язку, про що складана відповідна довідка секретаря суду та наявний скриншот з месенджера (а.с.45,46).

Отже, будучі обізнаними про перебування в провадженні суду даної справи, сповіщеними про слухання справи на 30.11.2023 та 12.12.2023, ОСОБА_1 та захисник Бондар А.В. у судові засідання не з`явились та клопотань про відкладення розгляду справи на вказані дати суду не надали.

Вказана поведінка сторони захисту розцінюється як зловживання своїми правами та намагання затягнути розгляд справи.

Апеляційний суд звертає увагу, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

При цьому, з`ясовуючи проінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.

Наведена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.01.2020 (справа №482/9/17).

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейській суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, зокрема, проводити судове засідання у відсутності особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На підставі вище зазначеного, доводи скарги про порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП, на переконання апеляційного суду, є безпідставними.

Апеляційний суд наголошує на тому, що суд під час розгляду справ про адмінправопорушення, окрім дотримання прав учасників судового провадження, повинен дотримуватися розумних строків розгляду справ, зокрема, розглядати їх в межах строків притягнення до адмінвідповідальності, передбачених ст.38 КУпАП.

Вказаного балансу судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-11 КУпАП, не відносяться до переліку, визначених ст. 268 КУпАП справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

З врахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП, суддя першої інстанції вірно дійшов висновку провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів, оскільки безпідставне умисне затягування справи порушує завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст.1 КУпАП).

Додатково апеляційний суд зазначає, що отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувана постанова суду була оприлюднена на сайті 18.12.2023, про що, як визнав захисник, 20.12.2023 стало йому відомо, тому апеляційна скарга подана у передбачені законом строки.

Щодо порушення права ОСОБА_1 на захист.

Положеннями ст.268КУпАП передбачено серед іншого право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Матеріали справи містять докази того, що ОСОБА_1 скористався правовою допомогою адвоката Бондар А.В.

З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 та захисник Бондар А.В. висловили суду першої інстанції свою позицію по справі.

За клопотаннями захисника справа неодноразово була відкладена.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі було забезпечено ОСОБА_1 можливість реалізації права на доступ до правосуддя та права на захист, а тому доводи скарги про порушення його прав в місцевому суді, апеляційний суд визнає неспроможними.

При розгляді справи в апеляційній інстанції ОСОБА_1 повною мірою реалізував своє право на користування юридичною допомогою адвоката, а тому він не був позбавлений права на захист та доступ до правосуддя. Вказана обставина не вплинула на правильність оскаржуваного судового рішення. Під час апеляційного розгляду справи захиснику в інтересах ОСОБА_1 , який прийняв участь у судовому засіданні, в повній мірі були надані можливості для захисту прав ОСОБА_1 .

Крім того, вказані доводи не є підставою для визнання постанови судді місцевого суду незаконною та наявності підстав для закриття провадження у справі.

Разом з тим, за положеннями ч.7 ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-11 КУпАП, з огляду на таке.

Диспозиція ч.1 ст. 172-11 КУпАП передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб .

Під військовою частиною слід розуміти територію у межах казарменого, табірного, похідного чи бойового розташування частини.

Місцем служби військовослужбовця, як правило, є військова частина, в якій він проходить службу, і тому поняття військової частини і місця служби звичайно збігаються. Якщо вони не збігаються, то під місцем служби слід розуміти всяке інше місце, де військовослужбовець повинен протягом деякого часу виконувати військові обов`язки або перебувати відповідно до наказу або дозволу командира (начальника). Військова частина типова організаційна одиниця, що утримається на окремому штаті і призначається для виконання визначених завдань самостійно або у складі організаційної структури вищого рівня. Під військовими частинами розуміють органи військового управління, з`єднання, військові частини, військові кораблі (екіпажі), військові навчальні заклади та установи».

Початковим моментом самовільного залишення є день, коли військовослужбовець самовільно покинув розташування військової частини чи місця служби, а кінцевим - день повернення в частину або затримання поза межами частини.

Самовільним залишенням частини або місця служби вважається таке, що вчинене без дозволу начальника (командира), який згідно з законодавством уповноважений такий дозвіл надати. Нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу це його нез`явлення на службу в строк, указаний у відповідному документі. Поважними причинами затримки військовослужбовця може бути визнана, наприклад, хвороба, що перешкоджає пересуванню, смерть або тяжка хвороба членів його сім`ї, стихійне лихо чи інші надзвичайні обставини, які підтверджені відповідними документами.

Слід звернути увагу, що за ч.1 ст.172-11 КУпАП підлягає притягненню до відповідальності спеціальний суб`єкт військовослужбовець строкової служби.

Відповідно до ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Строкова військова служба є одним з видів військової служби (ч.6 ст.2 Закону).

Строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни (ч.7 ст.2 Закону).

На строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (ч.1 ст.15 Закону).

Як вбачається з військового квитка ОСОБА_1 строкову службу він проходив з 24.11.1998 по 26.05.2000, а з 29.04.2023 призваний у ЗСУ на підставі Указу Президента від 06.02.2023 №59/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» (а.с.3-5).

Відтак, на момент складання протоколу (27.10.2023) ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, тобто не є військовослужбовцем строкової служби, що виключає можливість притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.172-11 КУпАП, оскільки відсутність суб`єкта правопорушення, що означає відсутність складу в цілому.

Суд першої інстанції на вказане увагу не звернув, що призвело до винесення невірного судового рішення.

Враховано, що суди згідно КУпАП не мають повноважень змінювати зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення кваліфікацію, вони, в таких випадках, закривають провадження, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Отже, суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

На підставі наведеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню, провадження у справі підлягає закриттю за підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Бондара Артема Васильовича задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-11 КУпАП, скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Артеменко