Справа № 170/66/24 Провадження №33/802/216/24 Головуючий у 1 інстанції:Стрілець Н. В.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Мартинюка О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 31 січня 2024 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 11 січня 2024 року о 21 год. 05 хв. в с. Світязь по вул. Набережна Ковельського району, Волинської області, керував автомобілем Опель, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що постанова судді прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, є незаконною та необґрунтованою. Вказує на те, що йому не було повідомлено причину зупинки транспортного засобу та не зазначено поліцейським жодної ознаки алкогольного сп`яніння. Посилається на те, що йому не було належно роз`яснено і забезпечено реальне право на допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його прав на правовий захист. Більше того вважає, що з матеріалів справи не вбачається, що він допустив будь-які порушення ПДР, за які його було зупинено, тому всі наступні вимоги поліцейських він не був зобов`язаний виконувати, та всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_3 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з приписів ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена наявними у справі доказами, які ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вимогами ч.2 ст.266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 072439 від 11.01.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.1); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.01.2024, в якому зафіксовано ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота (а.с.3), відеозаписом з бодікамери поліцейського, яким зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння, як алкотестером на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі (а.с.10), а також іншими матеріалами справи.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 11 січня 2024 року о 21 год. 05 хв. в с. Світязь по вул. Набережна Ковельського району, Волинської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Опель, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Як вбачається з відеозапису бодікамери працівника поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та відразу повідомлено явні ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. На запитання поліцейського про проходження огляду на місці зупинки ОСОБА_1 відмовився відразу (21:05 год. час на відео), ніяких заперечень, щодо виявлених ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не було, працівник поліції роз`яснив йому права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, зокрема право на правову допомогу та роз`яснив наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Також, працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, нащо він спочатку відповів, - "Якщо потрібно то можу поїхати", а на повторне запитання поліцейського відповів, - "Та в принципі я ж на роботі, то можу й не їхати. Складайте протокол " (21:06 год. час на відео) (а.с.10).

Більше того, на пораду працівника поліції, щоб ОСОБА_1 завтра раніше обіду нікуди не їхав, останній відповів, - «я не такий і п`яний, як ви думаєте», що дає точне підтвердження того, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння (21:25 год. час на відео) (а.с.10).

Також, з відео вбачається, що він був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення щодо нього та з направленням на огляд до медичного закладу, не заперечував проти своєї відмови та також відмовився від пояснень в протоколі та підписів на процесуальних документах (а.с.10).

Даним відеозаписом повністю підтверджується факт відмови ОСОБА_3 , як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Також, відеозаписом спростовуються твердження апелянта про те, що йому не було належно роз`яснено та забезпечено реальне право на допомогу адвоката.

Так, як убачається із відеозапису з бодікамери поліцейського, ОСОБА_1 жодного разу не просив забезпечити участь захисника при складанні протоколу (а.с.10).

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що згідно матеріалів справи після складання протоколу про адміністративне правопорушення та підчас розгляду справи місцевим судом захисника Цвид П.В. також не залучав (а.с.18). Крім того, слід відмітити, що ні КУпАП, ні Правила дорожнього руху, ні Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, не передбачають обов`язкову присутність захисника під час проходження особою, яка керувала транспортним засобом, огляду на стан сп`яніння.

Більше того, п.2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що у даному випадку ОСОБА_1 відмовився виконувати, у зв`язку з чим і був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Наявність в матеріалах справи фрагментів відеозаписів та інших доказів, які узгоджується між собою є достатньою доказовою базою для належної фіксації скоєння порушення п.2.5 ПДР, а тому є допустимими і належними доказами.

Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст.251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

При цьому, відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у вчиненому правопорушенні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фотозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Надані відеозаписи відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано судом взяті до уваги.

Є безпідставними посилання ОСОБА_1 про те, що йому не було повідомлено причину зупинки транспортного засобу, оскільки вказана обставина ніяким чином не впливає на факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто порушення ним вимог п.2.5 ПДР.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що погоджується з доводами ОСОБА_1 про неповідомлення працівниками поліції причини зупинки транспортного засобу, оскільки ні під час дослідження письмових доказів, ні під час огляду відеозапису з бодікамер працівників поліції встановити причину зупинки не вдалось.

Проте, відсутність у матеріалах справи підстави зупинки працівниками поліції транспортного засобу не є істотним порушенням прав та свобод ОСОБА_1 .. Більше того, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання ним вимог п.2.5 ПДР.

Правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд відповідно до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, вказані доводи апелянта ніяким чином не впливають на висновок про керування його автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та на вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, настає за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

А тому, оскільки у водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, працівник поліції мав право запропонувати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.

Інші доводи апеляційної скарги не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки належним чином не спростовують сукупності доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, та не можуть бути безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у даній справі.

Апеляційним судом у повному обсязі досліджені та проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи.

На підставі наведених доказів слід дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

При накладенні адміністративного стягнення, суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 31 січня 2024 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов