Справа № 713/544/24
Провадження №3/713/281/24
ПОСТАНОВА

іменем України

21.03.2024 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря судових засідань Матейчук Л.Ю., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Ковалюка М.Г., потерпілого ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Вижниця справу про адміністративне правопорушення, яка з надійшла Вижницького районного відділу поліції ГУНП у Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , громадянина України, інваліда 2 групи,-

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12.02.2024 року об 10.30 год. перебуваючи по місцю проживання АДРЕСА_1 , вчинив словесну суперечку з своїм сином ОСОБА_2 під час якої ображав його нецензурною лайкою , чим вчинив домашнє насильство, яке виразилось в умисному вчиненню діянь психологічного характеру , яке могло або завдало шкоду психологічному здоров`ю потерпілому.

Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , вину не визнав вказував, що у них з сином та невісткою склалися неприязні відносини з приводу нерухомого майна . Син здійснює відносно нього наклепи та викликає працівників поліції. Він його переслідує та не дає жити.

Його захисник в судовому засіданні просив провадження відносно ОСОБА_1 , провадженням закрити у на підставі п.1 ч.1.ст.247 КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні вказував, що батько все робить навмисно, щоб вони самостійно з дружиною та дітьми залишили будинок , де проживають , поставив замки на підвал, підсобні приміщення. Закрив приміщення, де зберігаються дрова та не впускав туди . Ображав та ображає нецензурною лайкою його та дружину в присутності неповнолітніх дітей. Щоб заспокоїти батька та щоб він відкрив приміщення ,де зберігаються дрова, викликав працівників поліції.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 вказувала, що її тесть ОСОБА_1 постійно вчиняє сварки з ними , ображає їх нецензурними словами в присутності дітей та вигонить з будинку .

Представник потерпілого , адвокат Краснюк В.В., вважав, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту даної правової норми вбачається, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності тільки у разі вчинення дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення насильства в сім`ї - це умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Відповідно до диспозиції ст. 173-2 КУпАП суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і передбачено наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Тобто згідно вказаної норми закону, обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне вчинення домашнього насильства. Виходячи з пункту 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року N 2229-VIII, під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство (п. 14 ч. 1 ст. 1 вказаного вище Закону), як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, зміст та форма яких відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, протоколами про прийняття заяви про вчинення правопорушення ОСОБА_2 його поясненнями, поясненнями свідків та іншими матеріалами справи.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до статті 33 КУпАП враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, суд вважає за необхідне застосувати до правопорушника стягнення у виді штрафу у межах санкції ст.173-2 ч. 1 КУпАП в розмірі 170 грн.

Відповідно до копії посвідчення серії № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи.

Відповідно до п. 9, 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 173-2 ч.1, 268, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 (десять ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 170 ( сто сімдесят) гривень у дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Антоніна КИРИЛЯК