ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 610/2050/21 Номер провадження 33/814/28/24Головуючий у 1-й інстанції Тімонова В.М. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Балаклійського районного суду Харківської області від 01 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124, та ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, із застосуванням ст.36 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 454 гривень.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 26.06.2021 о 06.50 по вул. Шеховцова, буд. 34 у смт. Андріївка Ізюмського району Харківської області керував транспортним засобом ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 .н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку із застосування приладу «Драгер» та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.

Крім того, ОСОБА_1 26.06.2021 о 06.50 по вул. Шеховцова, буд. 38 у смт. Андріївка Ізюмського району Харківської області керував транспортним засобом ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на електроопору. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження. Тілесних ушкоджень не заподіяно. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, якими передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Також, ОСОБА_1 26.06.2021 о 06.50 по вул. Шеховцова, буд. 34 у смт. Андріївка Ізюмського району Харківської області керував транспортним засобом ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду здійснив наїзд на електроопору, після чого залишив місце ДТП. ОСОБА_1 інкримінується порушення підпункту «а» пункту 2.10 Правил дорожнього руху, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що адміністративний матеріал не містить жодних даних, які свідчать про підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 26.06.2021 року з знаками алкогольного сп`яніння. Вказує, що керував транспортним засобом неповнолітній син - ОСОБА_2 про що неодноразово повідомлялось працівникам поліції на місці при складанні протоколу за ст. 130 КУпАП від 26.06.2021 року.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 163080 відсутні дані в якому зазначаються ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, а також відсутні відомості, як працівниками поліції встановлювалися зазначені ознаки.

Зазначає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, оскільки відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 пропонувалось на місці зупинки транспортного засобу пройти огляд із застосуванням технічних засобів.

Вказує про відсутність доказів направлення судової повістки про виклик свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце судового розгляду, у судове засідання Полтавського апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення на адресу апеляційного суду не надходило, про причини своєї неявки суду не повідомив, за таких обставин, вважаю за можливе проводити апеляційній розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 та ст.122-4 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким судом першої інстанції була надана належна оцінка.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №162541 від 26 червня 2021 року, яким зафіксовано порушення п.12.1 ПДР України, який складений компетентною особою та відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП; письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили обставини, викладені у протоколі серії ДПР18 №162541 від 26 червня 2021 року.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»(із змінами), суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Зі змісту статті 124 КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП становить діяння - порушення правил дорожнього руху, та наслідок - заподіяння шкоди майну, а саме: транспортним засобам, вантажу, автомобільним дорогам, вулицям, залізничним переїздам, дорожнім спорудам чи іншому майну.

Таким чином, за результатами розгляду всіх фактичних обставин справи в судовому засіданні встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, оскільки останній не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості та здійснюючи рух заднім ходом автомобілем ВАЗ 2107, мав переконатись в його безпеці та стежити за обстановкою, що всупереч п. 12.1 ПДР України не виконав, внаслідок чого скоїв зіткнення з електроопорою.

Таким чином, згідно матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 на час дорожньо-транспортної пригоди був учасником процесу дорожнього руху, а тому він є суб`єктом правопорушення, вимоги Правил дорожнього руху ОСОБА_1 дотримані не були, що і перебуває у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Дані висновки суду першої інстанції в апеляційній скарзі сторони захисту спростовані не були.

Доказів щодо спростування висновків судді про порушення ОСОБА_1 п. 12.1 ПДР України матеріали справи не містять, не надано таких доказів й апеляційному суду.

Так, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 містять всі фактичні дані, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині до уваги не приймаються.

Далі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, тобто у залишенні водіями транспортних засобів місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. Так, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 163067 від 26 червня 2021 року, а також показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Крім того, відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачена відповідальність , яка передбачена статтею 130 КУпАП.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №163080 від 26 червня 2021 року, яким зафіксовано порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 червня 2021 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з яких вбачається, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від огляду відмовився у присутності двох свідків; письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 26 червня 2021 року, відповідно до яких 26 червня 2021 року ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 , та в присутності останніх відмовився пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомого приладу Drager Alcotet та в медичному закладі. Вказані свідки, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №163080 від 26 червня 2021 року.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання щодо невинуватості ОСОБА_1 , оскільки відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані алкогольного сп`яніння, і пояснення щодо не керування транспортним засобом не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.

Крім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 , окрім складеного протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується письмовими поясненними свідків.

Суд враховує, що письмові показання свідків послідовні та узгоджені між собою, та не викликають сумнівів у їх достовірності, тому суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , який є його сином, щодо розвитку подій, які мали місце 26 червня 2021 року, зокрема й у частині керування транспортним засобом саме ОСОБА_2 .

Більше того, будь-яких заперечень та пояснень щодо обставин відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 в протоколі не зазначив, а відмовився від будь-якого підпису, не додані такі заперечення (пояснення) окремо і до протоколу.

Вважаю, що дана версія апелянтом була висунена з метою уникнення від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів направлення судової повістки про виклик свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання суду першої інстанції апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки наведене спростовується наявними в матеріалах справи повідомленнями про виклик вказаних свідків до суду, з відмітками скерування вказаних поштових відправлень.

Отже, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння належним чином зафіксована, підтверджується сукупністю доказів, які учасниками справи не спростовані, а дії поліцейських не суперечать вимогам ст. 266 КУпАП.

Враховуючи зазначене апеляційний суд дійшов переконливого висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч.1 ст. 130 та ст. 122-4 КУпАП, а тому обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є лише способом захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву та давали суду підстави для висновку про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 та ст.122-4 КУпАП.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

Постанова судді районного суду відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

За таких підстав, обґрунтування апеляційної скарги не спростовують законних висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану постанову залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Балаклійського районного суду Харківської області від 01 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко