Провадження № 3/742/631/24
Єдиний унікальний № 742/1093/24
Постанова
25 березня 2024 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , зі слів не працюючого,
за ч.5 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП,
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.
Згідно даних протоколів, ОСОБА_1 їх підписав та копії отримав, у поясненнях вказав: «Згоден».
Відповідно до змісту складених відносно нього протоколів, ОСОБА_1 був повідомлений про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться в Прилуцькому міськрайонному суді Чернігівської області, а тому мав можливість цікавитись рухом справи відносно себе.
У відповідності до ч.1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до положень статті 268 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Суд, всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).
Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. «в» п.2.3 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.
У відповідності до ч.5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, підтверджується складеним протоколом про адміністративне правопорушення серії АДД №672123 від 10 лютого 2024 року, який він підписав та отримав копію, по суті порушення надав пояснення: «Згоден», що згідно ст.251 КУпАП є належним доказом в адміністративній справі.
Крім того, суд враховує, що згідно п.п. «б» п.9.2 ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
У відповідності до положень ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, підтверджується складеним протоколом про адміністративне правопорушення серії АДД №004966 від 10 лютого 2024 року, який він підписав та отримав копію, по суті порушення надав пояснення: «Згоден», що згідно ст.251 КУпАП є належним доказом в адміністративній справі.
Вказане підтверджується і переглянутим судом відеозаписами, наданими працівниками поліції.
Суд визнає дані відеозаписи достатнім для того, щоб разом з протоколами про адміністративні правопорушення зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП.
Згідно ст. 221 КУпАП судді районних у місті судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Згідно ст.12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.
При цьому, відповідно до ч.1 ст. 13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
Зокрема, ст. 24-1 КУпАП передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.
За таких обставин, вбачаючи в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, враховуючи особу правопорушника, який є неповнолітнім, ставлення до скоєного та ступеня його вини, суд приходить до висновку про можливість застосування до ОСОБА_1 заходів впливу, що застосовуються до неповнолітніх, які передбачені ст.24-1 КУпАП, і саме вони, суд вважає, є необхідними і достатніми для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.13, 24-1, ч.1 ст.126, 221, 283-285, 294 КУпАП, суд
Об`єднати адміністративні провадження №3/742/631/24 (єдиний унікальний №742/1093/24) відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та №3/742/632/24 (єдиний унікальний №742/1095/24) відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП в одне провадження та присвоїти спільний номер провадження №3/742/631/24 (єдиний унікальний №742/1093/24).
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП та застосувати до нього заходи впливу у виді -попередження.
Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА