Провадження № 3/344/174/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Ковалюк І.П., за участі представника Івано-Франківської митниці Галкіної Є., захисника Кіт Р.С., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , керівника ФОП ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , за ч.1 ст.485 Митного кодексу України, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів на суму 24856,32 гривні, за наступних обставин.

Як вбачається із протоколу про порушення митних правил від 20.09.2023 №0046/20600/23, 11.09.2023 до відділу митного оформлення №1 митного поста «Прикарпаття» Івано-Франківської митниці декларантом ФОП ОСОБА_1 подано товаросупровідні документи та митну декларацію типу ІМ40ДЕ №23UA44U0 для здійснення митного контролю та оформлення товару, одержувачем якого є ТОВ «АРТЕ-М» ().

Разом з електронною митною декларацією до митного контролю подано товаросупровідні документи, а саме:

- міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №6613547 від 05.09.2023 року;

- рахунок-проформа (Faktura PROFORMA) №21/2023 від 09.08.2023 року;

-рахунок-фактура (Faktura VAT) №43/2023 від 05.09.2023 року та інші товаросупровідні документи.

Відповідно до поданих товаросупровідних документів та даних заявлених у митній декларації типу ІМ40ДЕ №23UA44U0 встановлено, що на адресу ТОВ «АРТЕ-М» () у митному режимі імпорт переміщується товар, у тому числі:

Товар 1 «Інше обладнання для сільського господарства, садівництва, лісового господарства:- інше обладнання:-лісогосподарське обладнання:- подрібнювач (дробарка) деревних матеріалів (гілок, сучків, кореневище дерев), марка: Biber 84, такий що був у використанні, рік виготовлення - 2013, заводський номер - 43-33-683-1, несамохідний, демонтований з платформи автомобіля, патрубки 120/80, довгий ремінь, барабан з сіткою. Країна виробництва: Австрія.». ї

Декларантом заявлений код вказаного товару згідно УКТЗЕД (ставка мита 0%).

Під час здійснення митного контролю 11.09.2023 відділом митного оформлення №1 митного поста «Прикарпаття» Івано-Франківської митниці до відділу класифікації товарів управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Івано-Франківської митниці скеровувався запит з метою перевірки класифікації товару.

Відповідно до рішення відділу класифікації товару від 18.09.2023 №КТ-UA-2023 визначено, що заявлені у митній декларації вказаний товар необхідно класифікувати як:

Товар 1 «Подрібнювач (дробарка) деревних матеріалів (відходи лісопереробки, дрова, технологічна деревина, колоди), марка: Eschlbock Biber 84, такий що був у використанні, рік виготовлення - 2013, заводський номер - 43-33-683-1, демонтований з платформи спецавтомобіля, ширина завантажувальної горловини 122см, максимальний діаметр колод, що переробляються 60см, кількість рубальних ножів 10/20. Обладнання дає можливість переробляти деревні матеріали у дрібну тріску класу G30 та у велику тріску класу G50 - G100.»

Вказаний товар необхідно класифікувати за кодом товару згідно УКТЗЕД (ставка мита 2%).

Відповідно до службової записки управлінням митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Івано-Франківської митниці від 20.09.2023 №7.21-15/386 встановлено різницю між заявленою сумою митних платежів та розрахунковою, з врахуванням рішення відділу класифікації товару від 18.09.2023 №КТ-UA-2023, яка становить 24856,32 гривень (мито 20713,60 грн., ПДВ 4142,72 грн.).

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Кіт Р.С., вказав, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнає. Надав письмові заперечення із додатками. Просив провадження в справі закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Представник Івано-Франківської митниці в судовому засіданні підтримала викладені у протоколі обставини. Також надала для доручення до матеріалів справи письмові доводи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані письмові докази, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, вважаю наступне.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.485 Митного кодексу України відповідальність настає за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Пунктом 8 частини 1 статті 4 Митного кодексу України (Закон України від 13.03.2012 N 4495-VI, далі Кодекс) визначено, що декларантом є особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування. Згідно з частиною 1 статті 257 Кодексу, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 1 статті 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Частиною 3 статті 257 Митного кодексу України визначено, що митна декларація та інші документи, подання яких митним органам передбачено Митним кодексу України оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.

Відповідно до пункту 3.2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 р. № 651, зареєстрованого в Міністерстві фінансів України 14.08.2012 за №1372/21684 (із змінами), відомості, заявлені у митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Відповідно до пунктів 1, 3 та 4 частини 1 статті 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний:

- здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України;

- надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей;

- у випадках, визначених Митним кодексом України та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Згідно з пунктами 1, 4 частини 1 статті 266 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України; у випадках, визначеним цим кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього кодексу.

Згідно з частиною 8 статті 264 Митного кодексу України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Для з`ясування обставин здійсненого декларування товару за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №23UA44U0, Івано-Франківською митницею 19.09.2023 листом №7.21-3/20/13/3420, в управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил викликався декларант ОСОБА_1 . У своєму поясненні від 20.09.2023 ОСОБА_1 зазначив, що при підготовці митної декларації використовував дані, які зазначені у товаросупровідних документах, саме тому ним не проводився фізичний огляд. За консультацією в митний орган не звертався.

Частиною 2 ст. 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. (частини 5, 6 статті 264 МК України).

Відповідно до частини 8 статті 264 Кодексу, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Частиною 1 статті 266 Кодексу встановлено, що декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Кодексом, надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей, у випадках, визначених Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X Кодексу.

19.09.2023 листом №7.21-3/20/13/3418, в управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Івано-Франківської митниці, викликався директор ТОВ «АРТЕ-М» ОСОБА_2 , з метою з`ясування обставин здійсненого декларування товару за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №23UA44U0.

У своєму поясненні від 20.09.2023 ОСОБА_2 зазначив, що ним було підписано договір на придбання подрібнювача деревини. На момент відвантаження був присутній представник ТОВ «АРТЕ-М». усі документи були передані для митного оформлення декларацією типу ІМ40ДЕ №23UA44U0 від 11.09.2023 року.

Усі подальші дії, щодо митного оформлення здійснювались митним брокером згідно договору-доручення від 05.09.2023 року.

Відповідно до договору-доручення від 05.09.2023 року розділу 2 договору ОСОБА_1 (далі-виконавець) зобов`язаний надавати брокерські послуги на підставі та керуючись чинним законодавством України, нараховувати митні платежі у відповідності до чинного законодавства України, доводити до відома замовника « ОСОБА_2 » вимоги чинного законодавства України. Окрім цього виконавець має право вимагати у замовника документи, необхідні для митного оформлення товарів, відмовити замовнику у наданні брокерських послуг у випадку не надання замовником усіх документів для митного оформлення. Окрім цього відповідно до Розділу 5 ОСОБА_1 несе повну юридичну відповідальність за достовірність даних, заявлених ним у документах, що подаються до митниці для оформлення.

Згідно п.4 ч.1 ст.266 Митного кодексу України у випадках, визначених Митним та Податковим кодексами України, декларант зобов`язаний сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до Митного кодексу України.

Частиною 4 ст.266 Митного кодексу України встановлено, що у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Частиною 5 ст.266 Митного кодексу України встановлено, що особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи про порушення митних правил, а саме: протоколом про порушення митних правил протоколом про порушення митних правил №0046/20600/23 від 20.09.23, електронною митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ №23UA44U0 від 11.09.2023, рішення відділу класифікації товару від 18.09.2023 №КТ-UA-2023, службовою запискою управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Івано-Франківської митниці від 18.09.2023 №7.21-15/382, іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Таким чином, вищеописані надані суду та досліджені в процесі судового розгляду докази у своїй сукупності свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.485 МК України.

Вирішуючи питання призначення виду та розміру стягнення за порушення митних правил, з урахуванням характеру вчиненого порушення митних правил, особи правопорушника та не визнання ОСОБА_1 своєї вини, суд дійшов висновку, що до нього належить застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 12 428, 16 грн.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 485,519, 524, 526, 527, 528 МК України, ст.ст. 40-1, 283 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.485 Митного кодексу України та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 12 428 (дванадцять тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 16 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106 605 гривень 60 копійок судового збору.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд упродовж десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Іванна КОВАЛЮК