ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3177/23 Номер провадження 33/814/308/24Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О. О. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Гальонкін С.А., при секретарі Андрейко Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2023 року щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КупАП,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2023 року провадження у справі про притягнення гр. ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

В постанові судді зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушеннясерії ВАВ № 787587 від 20.08.2023 року, гр. ОСОБА_2 20.08.2023 року близько 10 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , ображала та штовхала невістку, ОСОБА_1 , чим спричинила психологічне та фізичне домашнє насильство. Її дії кваліфіковано за ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Не погодившись з даним судовим рішенням, адвокат Литовченко Р.В в інтересах потерпілої ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та притягти ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом фактичних обставин справи. Вважає, що суд формально підійшов до встановлення обставин події, що стало наслідком необґрунтованого рішення.

Також, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2023 року.

В обґрунтування поважності причини пропуску строку на оскарження зазначає, що апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції була подана представником потерпілої ОСОБА_1 - адвокатом Литовченком Р.В. 18 вересня 2023 року. Однак постановою Полтавського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику, у зв`язку з тим, що адвокатом Литовченком Р.В. на підтвердження своїх повноважень не було надано витяг із договору (договір). Вказані недоліки скаржником усунені та повторно подану апеляційну скаргу. Дані обставини стали підставою пропуску строку на апеляційне оскарження.

Приписами ч. 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що 18 вересня 2023 року адвокатом Литовченком Р.В в інтересах потерпілої ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2023 року (а.с.31).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику, у зв`язку з тим, що адвокатом Литовченком Р.В. на підтвердження своїх повноважень не надано витяг із договору (а.с. 35-37).

Враховуючи зазначені обставини, приходжу до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, а отже клопотання про його поновлення підлягає задоволенню.

Потерпіла ОСОБА_1 та її представник адвокат Литовченко Р.В. в судове засідання не з`явились. На адресу суду надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності- ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст.245,252,280,283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають з`ясуванню питання чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 787587 від 20.08.2023 року, гр. ОСОБА_2 20.08.2023 близько о 10 год 00 хв. в АДРЕСА_2 , ображала та штовхала невістку, ОСОБА_1 , чим спричинила психологічне та фізичне домашнє насильство. Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь ( дій або бездіяльності ) фізичного, психологічного чи економічного характеру ( застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо ), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Отже, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж за наявності реальної можливості завдання такої шкоди.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»під домашнім насильством визнається діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року № 2229-УІІІ психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Норма ст. 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

В протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не міститься чіткого посилання на форму, в якій виразилось домашнє насилля у контексті наведених приписів Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З протоколу вбачається, що дії ОСОБА_2 полягали у тому, що остання ображала та штовхала свою невістку ОСОБА_1 , що саме по собі не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, адже не зрозуміло, яким саме чином за таких обставин могла бути завдана шкода фізичному чи психологічному здоров`ю потерпілої.

Отже, в протоколі не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема не вказано ознаку правопорушення за ст. 173-2 КУпАП - як саме вчинене насильство фізичного характеру могло завдати шкоди фізичному здоров`ю потерпілого.

За таких обставин, суд позбавлений можливості розглядати протокол по суті, а відтак брати його як доказ вини ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до вищенаведених норм права та позиції ЄСПЛ, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Карелін проти росії» від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) ЄСПЛ, зазначено, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину, всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також слід зазначити, що апеляційна скарга не містить жодних доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, матеріали справи не містять даних про скоєння ОСОБА_2 домашнього насилля та в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП.

Постанова судді Полтавського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2023 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрите за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, є законною та обґрунтованою. Підстави для скасування постанови відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 293, 294 КУпАП суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Литовченка Романа Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2023 року.

Апеляційну скаргу адвоката Литовченка Романа Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Гальонкін