Справа № 283/2871/23
Провадження №3/283/344/2024
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2024 року м. Малин

Суддя Малинського районного суду Житомирської області Тимошенко А.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від відділення поліції № 1 Коростенського РУП ГУПН в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , непрацюючого

- за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 170817 ОСОБА_1 27 листопада 2023 року о 14 годині 39 хвилин по вулиці Центральна в с. Слобідка Коростенського району Житомирської області, повторно протягом року, керував мопедом марки «Honda Giorno» будучи позбавлений права керування транспортними засобами Малинським районним судом Житомирської області.

Суддя, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, доходить таких висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Частина 5 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Доводячи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, поліцейський ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області посилається на обставини, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 170817 від 22.07.2023 (а. с. 1, 2) та наступними долученими до нього доказами:

- карткою обліку адміністративного правопорушення (а. с. 3), в якій зазначено що Малинським районним судом Житомирської області ОСОБА_1 за вчинення 27.11.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, було прийнято рішення;

- довідкою НП по адмінпрактиці (а. с. 4), в якій зазначено що ОСОБА_1 Малинським районним судом Житомирської області 12.04.2023 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років;

- копією постановиМалинського районного суду Житомирської області від 26.01.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень (а. с. 6-7).

В протоколі про вчинення адміністративного правопорушення серії ААД № 170817 від 27.11.2023 року вказано, що ОСОБА_1 було позбавлено правом керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Натомість матеріали справи не містять доказів на підтвердження такої кваліфікуючої ознаки правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторність правопорушення, а саме: до матеріалів справи не додано постанови посадової особи поліції на підтвердження факту повторності правопорушення, а саме про вчинення ОСОБА_1 хоча б одного із адміністративних правопорушень, передбачених за ч.ч. 2, 3 або 4 ст. 126 КУпАП протягом року.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (пункт 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, пункт 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

У справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення прав захисту (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має право захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином, буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягується до відповідальності, є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно з частиною другою статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно із п. 3 Розділу І "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року № 1395: "повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП)".

Те, що правопорушення вчинено повторно має бути перевірено та доведено особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, оскільки ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу, в даному випадку органами Національної поліції.

Виходячи з принципів рівності усіх учасників процесу, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, які закріплені в статті 129 Конституції України, практики Європейського суду з прав людини, а також завдань безпосереднього дослідження судом доказів у їх сукупності, встановлені судом обставини справи, суд доходить висновку, що переконливі, беззаперечні та достатні докази на підтвердження вчинення поза розумним сумнівом ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП в матеріалах справи відсутні, а тому справу слід закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 5 КУпАП.

Керуючись ч. 5 статті 126, п. 1 ч. 1 статті 247 та статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд Житомирської області.

Суддя: А. О. Тимошенко