КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18березня 2024 року м. Київ

Справа № 755/16333/23

Провадження № 33/824/1851/2024

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кравченко Ксенії Миколаївни, подану в інтересах ОСОБА_1 ,на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 07листопада 2023 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 126 КУпАП

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№ 527035 від 15 жовтня 2023 року ОСОБА_1 15.10.2023 о 09 годині 40 хвилин, керував транспортним засобом «PEUGEOUT 301», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві, по проспекту Броварський, 95, будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами відповідно до постанови старшого державного виконавця Голосіївського РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 16.04.2019 року в рамках ВП № НОМЕР_2, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 07листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Не погодившись з такою постановою ОСОБА_1 подав через свого захисника Кравченко Ксенію Миколаївну 22 січня 2024 року, відповідно до поштової відмітки, апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Кравченко Ксенії Миколаївни на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 07 листопада 2023 року повернуто особі, яка її подала, у зв`язку із не долученням до апеляційної скарги витягу з договору про надання правової допомоги. Роз`яснено право повторного звернення з апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

01 березня 2024 року ОСОБА_1 повторно подав через свого захисника Кравченко Ксенію Миколаївну апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам та матеріалам справи, оскільки ОСОБА_1 щомісяця сплачував аліменти на утримання дітей ОСОБА_2 . Станом на 15.10.2023 будь-якої заборгованості зі сплати аліментів не мав. Про наявність постанови про обмеження у праві керування не було відомо до моменту зупинення працівниками поліції.

Вказує, що 20 жовтня 2023 року стягувач ОСОБА_2 звернулася до Голосіївського ВДВС у м. Києві із заявою, у якій повідомила, що станом на 20.10.2023 заборгованість зі сплати аліментів у боржника відсутня, аліменти сплачувалися щомісячно та у повному обсязі, претензій до боржника станом на час написання заяви вона не має. Проте лише 11.12.2023 було винесено постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

За таких обставин апелянт вважає, що оскаржувана постанова винесена внаслідок неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду обставинам справи, з допущенням істотного порушення норм процесуального права, а також, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, у зв`язку із чим провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Також до апеляційної скарги додано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка мотивована тим, що скаржнику не було відомо про розгляд справи у суді 07 листопада 2023 року та про винесення оскаржуваної постанови, яка була отримана лише 10 січня 2024 року. Апеляційна скарга подана 22 січня 2024 року в межах 10-денного строку з моменту отримання оскаржуваної постанови, однак до апеляційної скарги помилково не було додано витягу з договору про надання правничої допомоги, у зв`язку із чим постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року апеляційна скарга була повернута. А тому скаржником повторно подана апеляційна скарга з усуненням вказаного недоліку в межах 10-денного строку з дня ознайомлення з постановою про повернення першої апеляційної скарги.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції враховує таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Разом із тим, враховуючи, що ОСОБА_1 копію постанови від 07 листопада 2023 року отримав лише 10 січня 2024 року, що підтверджується написом на заяві про видачу копії постанови від 09 січня 2024 року, а матеріали справ не містять інших доказі отримання ним оскаржуваної постанови, проте перша апеляційна скарга подана в межах 10-денного строку з моменту отримання копії постанови, а повторно подана апеляційна скарга із усуненням недоліківбула також в межах 10-денного строку з моменту ознайомлення із постановою про повернення апеляційної скарги, з метою забезпечення права на захист та справедливий судовий розгляд суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у ній, просив задовольнити апеляційну скаргу, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність, вмотивованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, суд дійшов висновку про повну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, яка підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №527035від 15.10.2023;

- копією постанови Голосіївського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 16.04.2019 року ВП № НОМЕР_2 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та зроблений внаслідок неповноти судового розгляду з огляду на таке.

Частиною 3 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, у тому числі про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

За приписами ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення, яке є формальним за особливостями об`єктивної сторони, характеризується умисною формою вини, яка полягає у тому, що особа усвідомлює фактичну сторону своїх дій, розуміє їх протиправністьта бажає їх вчинити. Тобто особа повинна усвідомлювати те, що стосовно неї встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, розуміти, що керування транспортним засобом у такому випадку є протиправним, проте все одно почати керувати транспортним засобом.

Тому для вирішення питання про наявність складу вказаного правопорушення слід встановити факт того, чи була особа, яка притягується до відповідальності, повідомлена про те, що стосовно неї було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

За приписами ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, обов`язок надання доказів того, що ОСОБА_1 знав, що стосовно нього встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, за законом покладається на службову особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення. І навпаки, ОСОБА_1 не зобов`язаний доводити, що йому не було відомо про встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

У матеріалах провадження наявна копія постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобом від 16.04.2019 в рамках ВП НОМЕР_3від 31.01.2017.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром.

Однак у матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_1 було повідомлено про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, а тому і не спростовані твердження останнього про те, що йому не було відомо про таке рішення державного виконавця.

З постанови державного виконавця Голосіївського ВДВС у м. Києві про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 11.12.2023, постановленої в рамках ВП НОМЕР_3вбачається, що тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами скасоване у зв`язку з тим, що заборгованість зі сплати аліментів станом на 20.10.2023 відсутня.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 не був повідомлений про обмеження у праві керування транспортним засобом, а тому не міг усвідомлювати, що вчиняє адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП, керуючи транспортним засобом до моменту зупинки поліцейськими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані не були, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП є неправильним, оскільки не відповідає обставинам справи та наявним у ній доказам.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 07листопада 2023 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Кравченко Ксенії Миколаївни, подану в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 07листопада 2023 року - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП України закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя О. В. Желепа