Дата документу 22.02.2024 Справа № 335/6417/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/6417/23 Головуючий в 1 інст. Соболєва І.П.
Провадження № 33/807/71/24 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Щербини К.В., представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Литвинець Ю.В., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Щербини К.В. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2023 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 7 (сім) місяців, стягнуто судовий збір.

Згідно з відомостями постанови, суддя місцевого суду встанови, що 13.03.2023 р. о 15:30 год. в м. Запоріжжі, бул. Шевченка, 23, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Мерседес Бенц Е200», д.н. НОМЕР_1 , на нерегульованому пішохідному переході не відреагував на транспортний засіб «Ніссан Кашкай», д.н. НОМЕР_2 , який при під`їзді до пішохідного переходу почав зупинятися, не вжив заходів щодо зупинки свого транспортного засобу, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_2 , яка рухалася пішохідним переходом.

Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

В результаті ДТП транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, завдано матеріальних збитків, травмовано пішохода ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, адвокат Щербина К.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вважає постанову суду незаконною та винесеною з численними порушеннями норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

Сторона захисту зазначає, що не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неповажності причин неявки в судове засідання, призначене на 29.09.2023 р. особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та її представника, зазначає про те, що ОСОБА_1 не мав змоги з`явитися до суду за станом здоров`я, а він у зв`язку із зайнятістю в інших судах, про що були надані підтверджуючі документи та скеровані відповідні клопотання про перенесення судового розгляду справи.

Таким чином, ОСОБА_1 не отримав належного доступу до правосуддя та не зміг реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП.

В порушення вимог чинного законодавства, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, зазначено про скоєння наїзду на ОСОБА_2 .

Враховуючи, що шкода була заподіяна особі, а не майну, апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, що є порушенням норм матеріального права.

Адвокат вважає, що суддею проведено судовий розгляд формально, без з`ясування всіх обставин справи, з порушенням вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи в їх сукупності, що мають значення для правильного вирішення справи.

Просить скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2023 р. та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

23 листопада 2023 року через канцелярію апеляційного суду, представник потерпілої ОСОБА_2 адвокат Литвинець Ю.В. подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що вважає апеляційну скаргу необґрунтованою.

Вказує, що матеріали справи є неповними, оскільки не містять у повному обсязі висновків судових експертиз відповідно до яких, потерпілій ОСОБА_2 спричинено тілесні ушкодження, які кваліфікуються як тяжкі. Зауважує, що наявність відкритого або закрито кримінального провадження стосовно спричинення шкоди потерпілій пішоходу не є правовою підставою для не притягнення до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_1 , у т.ч. з такими його наслідками як пошкодження автомобіля, які відображені у протоколі огляду ДТП від 13.03.2023 р. (а.с. 13). Крім того, вважає що місцевий суд вірно визнав неприбуття у судове засідання без поважних причин ОСОБА_1 та його захисника, оскільки довідка, яка надана останнім не відповідає формі затвердженої МОЗ України, а захисником не надано належних та допустимих доказів перебування в інших судових процесах.

Враховуючи обізнаність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, а також присутність захисника ОСОБА_1 адвоката Щербини К.В., представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Литвинець Ю.В., які вважали за можливе розглянути справу за їх відсутності, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 22 лютого 2024 року адвокат Щербина К.В. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Адвокат Литвинець Ю.В. заперечував доводам апеляційної скарги, вважаючи їх безпідставними.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників провадження, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з відомостей, наявних в матеріалах справи, суд першої інстанції не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 щодо порушення Правил дорожнього руху України.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої адвокатом Щербиною К.В. апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її законність та обґрунтованість.

Щодо незгоди сторони захисту з наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність провини ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України за наведених у протоколі обставинах, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної пригоди.

Правильність такого висновку підтверджується:

- дослідженими у судовому засіданні відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №511887 від 06.07.2023 р., який було складено за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13.03.2023 р. за участю водія ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 ;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди;

- копією постанови слідчого СВ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області Толочка О.Б. від 30.06.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000539 від 13.03.2023р, в якій слідчим встановлено пошкодження автомобіля, що виразилися у деформації капоту у центральній частині кузову автомобіля та розбитого лобового скла у центральній частині;

- копією витягу з ЄРДР № 0000539 від 13.03.2023 р;

- копією протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.03.2023 р., з якого убачається, що транспортний засіб «Мерседес» має пошкодження у вигляді розбитого лобового скла по центру знизу; деформовано капот в правій частині на відстані 0,6 м від правого крила кузову. Розмір деформації 0,1 м на 0,05 м;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_2 від 10.05.2023 р;

- копіями протоколів допиту свідків ОСОБА_3 від 05.04.2023, ОСОБА_4 від 16.03.2023, ОСОБА_5 від 16.03.2023 р.;

- висновком експерта КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР від 25.04.2023 № 662п, відповідно до якого у ОСОБА_2 виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, підапоневротичні гематоми правої лобно-тім`янно-скроневої та лівої тім`яної областей, забиття м`яких тканин правої лобно-скроневої області, правої половини лицевого черепу і параорбітальної області справа, гематома в ділянці правого ока, садна та гематоми в ділянках лоба, скроні та вилиці справа, садна правої вушної раковини та навколовушної області, кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (згідно п.2.3.1.а. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6); садна в ділянках пальців обох кистей рук та тулуба (без опису кількості та локалізації в наданій медичній документації) самі по собі кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (згідно п.2.3.2.6. «Правила...»). Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_2 утворилися за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого(их) предмету(ів) та могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Давність утворення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_2 не суперечить строку, вказаному в фабулі постанови слідчого та в наданій медичній документації;

- висновком експерта КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР від 05.05.2023 № 736/к, з якого убачається, що пацієнтці ОСОБА_2 медичними працівниками виставлений клінічна діагноз: «ЗЧМТ. Струс головного мозку. Підапоневротична гематома лобно-скроневої області справа. Забій, садна м`яких тканин правої половини обличчя, лобної, скроневої області, правої вушної раковини, навколовушної області. Забій, садна кінцівок, тулуба»;

- висновком експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 21.04.2023 № СЕ-19/108-23/5586-ІТ в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Мерседес Бенц Е200», д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 для забезпечення безпеки руху, повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.4 ПДР України. Дії водія автомобіля Мерседес Бенц Е200», д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 в розглянутій дорожній ситуації не відповідають вимогам п. 18.4 ПДР України і, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з пригодою. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Мерседес Бенц Е200», д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування автомобіля та його зупинки до місця наїзду.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Так, в ході апеляційного розгляду встановлено, що відносно водія ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо порушення останнім вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 18.4 ПДР України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у межах порушення вимог п. 18.4 ПДР України, які зазначені в протоколі працівником поліції.

Згідно положень п. 18.4 Правил дорожнього руху передбачено, що якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Сукупність доказів, які містяться у матеріалах справи, свідчать про те, що вищезазначені норми водієм ОСОБА_1 не були дотримані.

Технічна можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування автомобіля та його зупинки до місця наїзду залежала від виконання вимог пункту 18.4 ПДР.

Незважаючи на невизнання своєї провини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин, встановлених судом та відображених у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: копією протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.03.2023 р., з якого убачається, що транспортний засіб «Мерседес» має пошкодження у вигляді розбитого лобового скла по центру знизу; деформовано капот в правій частині на відстані 0,6 м від правого крила кузову. Розмір деформації 0,1 м на 0,05 м; копією постанови слідчого СВ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області Толочка О.Б. від 30.06.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000539 від 13.03.2023р., в якій слідчим встановлено пошкодження автомобіля, що виразилися у деформації капоту у центральній частині кузову автомобіля та розбитого лобового скла у центральній частині.

На думку апеляційного суду, докази наявні у справі поза розумним сумнівом доводять, що, розглядаючи дії водія ОСОБА_1 в контексті зазначених у протоколі обставин, причиною ДТП стало те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Мерседес Бенц Е200», д.н. НОМЕР_1 , на нерегульованому пішохідному переході не відреагував на транспортний засіб «Ніссан Кашкай», д.н. НОМЕР_2 , який при під`їзді до пішохідного переходу почав зупинятися, не вжив заходів щодо зупинки свого транспортного засобу, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_2 , яка рухалася пішохідним переходом.

Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

В результаті ДТП транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, завдано матеріальних збитків, травмовано пішохода ОСОБА_2 .

У даній справі суд апеляційної інстанції сукупністю досліджених доказів вважає доведеним причино - наслідковий зв`язок між діями водія ОСОБА_1 та наслідками у вигляді дорожньо-транспортної пригоди.

Тому, вказані дії водія ОСОБА_1 свідчать про порушення ним вимог п.18.4 ПДР України та знаходяться у прямому причинному зв`язку із наслідками ДТП у виді пошкодження транспортних засобів та заподіяння травм потерпілій ОСОБА_2 .

З огляду на доводи апеляційної скарги, на їх спростування, слід зауважити, що в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 зазначене про наслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема у вигляді пошкодження транспортного засобу, що відповідає диспозиції ст. 124 КУпАП.

Відповідаючи на доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 не отримав належного доступу до правосуддя та не зміг реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки суд розглянув справи без його участі та участі його захисника, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Судом першої інстанції був призначений розгляд справи на 13 вересня 2023 року, проте, у зв`язку із неявкою ОСОБА_1 та його клопотанням про відкладення розгляду справи, суд першої інстанції справу відклав (а.с. 36).

Сам по собі факт розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 не може прямо вказувати про порушення судом його права на захист, оскільки останній був належним чином повідомлений про розгляд справи, призначеної на 29.09.2023 р., про що свідчить заява ОСОБА_1 про відкладення судового засідання.

При цьому, суд аргументовано розцінив як мету затягування розгляду справи та неможливості прийняти рішення у строк, встановлений ст. 38 КУпАП, а тому вважав за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 , який був повідомлений належним чином про час, місце та дату судового засідання та його захисника - адвоката Щербини К.В., який не надав доказів поважності неявки у судове засідання 29.09.2023 року на 11-00 годину, з метою дотримання строків розгляду справи та строків, встановлених ст. 38 КУпАП з чим погоджується і апеляційна інстанція.

Крім того, апеляційним судом права, передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду за клопотанням адвоката Щербини К.В, виклику його та адвоката до суду апеляційної інстанції і останні скористалися таким правом.

Отже, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, доводи апелянта не спростовують зазначені в постанові суду відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_1 пункту 18.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на усталену практику Європейського суду з прав людини, яка з урахуванням положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, та говорить про те, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, належним чином вмотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Наведені в апеляційній скарзі твердження правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах доводів апеляційної скарги. Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Щербини К.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2023 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник