ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/318/24
Номер провадження 3/292/235/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року смт. Пулини

Суддя Червоноармійського районного суду Житомирської області Лотуга В.Ф., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділення поліції № 4 Житомирського районного управління ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт.Червоноармійськ Червоноармійського району Житомирської області,

громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого,

військовослужбовця, проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 ,

зареєстрованого та проживаючого по

АДРЕСА_1

пільг та інвалідності не має, ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_2

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 16 лютого 2024 року о 15 год. 16 хв., по вул.Шевченка, 73 в смт.Пулини, водій ОСОБА_1 керував автомобілем MERSEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп"яніння - різкий запах алкоголю з рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому медичному закладі, відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину у вчиненому не визнав пояснив, що 16.02.2024, на автомобілі MERSEDES підвіз на автобусну зупинку в смт. Пулини свого товариша і коли повертався додому був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування працівник поліції повідомив, що він був не пристебнутий ременем безпеки та виніс постанову за це. У подальшому поліцейський запропонував пройти огляд на стан сп"яніння, на що він відмовився, оскільки алкогольні напої не вживав. Вважає дії працівників поліції щодо його зупинки неправомірними, оскільки під час руху ПДР не порушував.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення (ст.251 КУпАП) є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП долучено рапорт, направлення на огляд, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, постанову, розписку, заявку, довідку та компакт диск із відеозаписом.

З відеозапису фіксації обставин події вбачається, що після зупинки автомобіля MERSEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_3 , працівник поліції повідомив водію ОСОБА_1 , що він не пристебнутий ременем безпеки.

На відеозаписі з автомобільного регістратора встановленого на службовому автомобілі працівників поліції не зафіксовано, що перед зупинкою автомобіля MERSEDES-BENZ, виявлено порушення правил дорожнього руху, в тому числі, що водій не був пристебнутий ременем безпеки.

З наданих матеріалів слідує, що порушення, яке інкриміновані ОСОБА_1 виявлено працівниками поліції уже після безпосередньої зупинки транспортного засобу.

У ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису з фіксацією обставин події, працівником поліції не було обґрунтовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень Правил дорожнього руху, які б відповідно до зазначених вимог закону давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

За таких обставин, вважаю, що водієм ОСОБА_1 не допущено порушень ПДР, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим та за сукупністю з іншими обставинами, у даному конкретному випадку складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Долучені до протоколу докази суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять "обвинувачення за адміністративним проступком" та "обвинувачення, які мають ознаки злочину", залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі "Лутц проти Німеччини", "Отцюрк проти Німеччини», "Девеєр проти Бельгії», "Адольф проти Австрії" та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

У той же час, у справі "Barbera, MesseguandJabardo v. Spain" від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Дослідивши надані матеріали справи, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, приходжу до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Рішення щодо вилучених документів прийняти відповідно до ч.6 ст.283 КУпАП.

Керуючись ст.ст.251, 283 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_4 повернути ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Червоноармійський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В. Ф. Лотуга