КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/12/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року місто Київ

справа № 755/7757/23

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

за участю:

захисника-адвоката особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Каплі Аліни Степанівни ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката Каплі Аліни Степанівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.124, ч.5 ст.126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, із застосуванням ст.36 КУпАП, за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 7 (сім) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч.3 ст.30 КУпАП, приєднано ОСОБА_1 невідбуту частину стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами, накладеного постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2022 року, визначивши ОСОБА_1 загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом 7 (сім) років 3 місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник-адвокат Капля А.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ст.124 КУпАП скасувати та:

в частині притягнення ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП;

в частині притягнення ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що ОСОБА_1 під час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП не був водієм в розумінні Правил дорожнього руху України, оскільки був позбавлений такого права постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2023 року строком з 12 жовтня 2022 року до 12 жовтня 2023 року.

Вважає, що суд першої інстанції при накладенні на ОСОБА_1 стягнення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, не вправі був застосовувати адміністративне стягнення щодо нього у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Вказувала, що суд першої інстанції не дотримавшись вимог ч.1 ст.36 КУпАП, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення при вчиненні кількох адміністративних правопорушень - не наклав на нього адміністративне стягнення за кожне правопорушення окремо, застосувавши тільки положення ч.2 ст.36 КУпАП, а тільки наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених (за ч.5 ст.126 КпАП України). Отже, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП залишилось не накладеним.

Зазначала, що до матеріалів справи долучено постанову серії ЕАР №5818581 від 28 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУпАП, без доказів того, що вона станом на 26 травня 2023 року (складання протоколу за ч.5 ст.126 КУпАП) набрала законної сили, оскільки не сплинув десятиденний строк для її оскарження.

Посилалася на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достовірних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 .

Вважає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №131559 від 26 травня 2023 року не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, що в даному випадку відсутнє.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник-адвокат Капля А.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити з вищевказаних підстав.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника-адвоката Каплі А.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.13.1 вказаних Правил водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно з п.1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон направо керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пунктом 2.1 (а) Правил передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частинами 1, 2, 5 статті 126 КУпАП визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Таким чином, частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч.2 ст.126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч.3 ст.126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч.4 ст.126 КУпАП).

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах:

керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»);

керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортам засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керуванні таким транспортним засобом;

керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Так, відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №131558, 26 травня 2023 року о 07.28 год. в місті Києві по проспекту Броварському, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Форд Мондео», д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 , який в свою чергу здійснив зіткнення з транспортним засобом «Chery», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.13.1, 2.3 (б) ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №131559, 26 травня 2023 року о 07.28 год. в місті Києві по проспекту Броварському, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Форд Мондео», д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування, а саме позбавлений права керування постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2022 року на 12 місяців.

У рапорті інспектора взводу №3 Департаменту патрульної поліції М.Доманського зазначено, що ним 26 травня 2023 року о 10.47 год. по проспекту Броварському було складено протокол ДПР18 №31559 на ОСОБА_1 за ст.126 ч.5 КУпАП та було допущено технічну помилку. Просив вважати вірним замість «Дніпровським районним судом міста Києва на 12 місяців від 12 жовтня 2022 року постанова №755/9062/22» - дане правопорушення вчинено повторно протягом року постанова ЕАР №5818581 від 28 серпня 2022 року за ч.4 ст.126 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції не заперечував своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі також відсутні доводи щодо заперечення висновків суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №131558 від 26 травня 2023 року, схемою місця ДТП, поясненнями ОСОБА_1 та потерпілих: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.п.13.1, 2.3 (б) ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

А відтак, посилання в апеляційній скарзі на наявність підстав для закриття провадження по справі в частині притягнення ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП є необгрунтованими та безпідставними.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, суд виходить з наступного.

Складаючи відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №131559 від 26 травня 2023 року за ч.5 ст.126 КУпАП працівники поліції встановили, що останній 26 травня 2023 року о 07.28 год. в місті Києві по проспекту Броварському керував автомобілем «Форд Мондео», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2022 року.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 26 травня 2023 року серії ДПР18 №131559;

копією постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2022 року у справі №755/9062/22, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік;

копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5818581 від 28 серпня 2022 року за ч.4 ст.126 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Капля А.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 вказувала на те, що до матеріалів справи долучено постанову серії ЕАР №5818581 від 28 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУпАП, без доказів того, що вона станом на 26 травня 2023 року (складання протоколу за ч.5 ст.126 КУпАП) набрала законної сили, оскільки не сплинув десятиденний строк для її оскарження.

Протягом розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції, захисник-адвокат Капля А.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 надала докази того, що вона звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовом про визнання протиправними дії старшого лейтенанта поліції батальйону 1 роти 3 Управління ПП в м.Києві Головицького О.В. щодо складання постанови серії ЕАР №581858 від 28 серпня 2022 року за ч.4 ст.126 КУпАПта скасування постанови від 28 серпня 2022 року серії ЕАР №581858 за ч.4 ст.126 КУпАП (справа №754/14595/23).

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 15 листопада 2023 року у справі №754/14595/23 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції батальйону 1 роти 3 Управління ПП в м.Києві Головицького О.В. , Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та скасування постанови.

У вказаному рішенні судом було встановлено, що постановою Дарницького районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року у справі №753/18199/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Згідно відмітки на самій постанові суду від 24 вересня 2021 року у справі №753/18199/21, дана постанова набрала законної сили 05 жовтня 2021 року.

Також у рішенні зазначено, що з дня набрання законної сили постановою Дарницького районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року у справі №753/18199/21, а саме з 05 жовтня 2021 року для позивача почався перебіг річного строку позбавлення права керування транспортним засобом і саме з 05 жовтня 2021 року виникли саме правові підстави для вилучення посвідчення водія (в тому числі і тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом DT 092311) на строк позбавлення права керування ТЗ (1 рік) та внесення до єдиної інформаційної системи МВС України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою (1 рік), та про вилучення посвідчення водія (1 рік). А тому, станом на 28 серпня 2022 року в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАПта правомірність дій відповідача щодо складання постанови серії ЕАР №581858 від 28 серпня 2022 року за ч.4 ст.126 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 26 травня 2023 року о 07.28 год. керував транспортним засобом «Форд Мондео», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2022 року, повторно протягом року після вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, а відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП.

З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.1 (а) ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП, захисником Капля А.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достовірних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 , а протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №131559 від 26 травня 2023 року не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вони спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №131558, 26 травня 2023 року відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП та його поясненнями від 26 травня 2023 року.

Посилання захисника Каплі А.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на те, що останній є військовослужбовцем, керував транспортним засобом унаслідок службової необхідності, не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду, оскільки вказані посилання надані виключно з наміром уникнути відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 7 (сім) років, без оплатного вилучення транспортного засобу, на думку апеляційного суду, відповідає меті адміністративного стягнення, визначеній у ст.23 КУпАП та положенням ст.ст.33-36 КУпАП щодо правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення та застосоване в межах санкцій ч.5 ст.126, ст.124 КУпАП.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'HalloranandFrancis v. theUnitedKingdom») від 02 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Каплі Аліни Степанівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2023 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.