КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/1060/2024 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Компанієць М.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2023, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2023, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 28 серпня 2023 року о 01 год. 10 хв. у м. Києві на вул. Бродівська, керував транспортним засобом «SKODA Kodiaq», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху (далі - ПДР), відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, адвокат Компанієць М.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2022 просить її скасувати та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП.

Крім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2023, як такий, що пропущений із поважних причин.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що у судове засідання, призначене на 07.12.2023 року, ОСОБА_1 не з`явився, у зв`язку з неможливістю залишити місце роботи. З постановою суду адвокат ОСОБА_1 - Компанієць М.М. зміг ознайомитись лише 13.12.2023 року у системі Електронний суд. Якщо відраховувати 10 денний строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення з 13.12.2023 року, останнім днем строку на оскарження є 23.12.2023 року. Таким чином, пропущення строку на подання апеляційної скарги обумовлено обмеженістю у часі, викликаного виготовленням тексту судового рішення не в строк його фактичного постановлення.

Крім того, апелянт вказує, що ним 25.12.2023 року було подано апеляційну скаргу на

постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 07 грудня 2023 року вперше. 12 січня 2024 року Київський апеляційний суд виніс постанову, якою було повернуто його апеляційну скаргу подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 07.12.2023, оскільки апеляційна скарга не була підписана електронним цифровим підписом. Втім, зазначене не відповідає дійсності та апеляційна скарга містила ЕЦП адвоката Компанійця М.М., що підтверджується роздруківкої з елекронної пошти та протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно до наданих пояснень, було зазначено, що ОСОБА_1 не мав ознак сп?яніння. Дійсно, з наданого до суду відеозапису вбачається, що мова ОСОБА_1 була чітка, лаконічна та зрозуміла, жодних характерних для стану алкогольного сп?яніння ознак мовлення, в нього виявлено не було.

Крім того, жодних ознак порушень координації рухів також встановлено не було, що вбачається в тому числі і з наданого суду відеозапису. Міміка обличчя ОСОБА_1 також відповідала обстановці, інші рухи відповідали звичайній людській активності. Також був відсутній й запах алкоголю з рота, оскільки ОСОБА_1 не перебував в стані сп?яніння, про що і зазначив працівнику поліції.

Крім того, апелянт вказує, що працівниками поліції не виконано вимог п.п. 2,3 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», та запропоновано пройти обстеження на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» без виявлення конкретних ознак. Однак, судом першої інстанції незважаючи на відповідні пояснення, не надано жодної оцінки на безпідставність вимог співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Також апелянт зазначає, що після проходження обстеження, в результаті якого, було начебто встановлено перевищення допустимих значень наявності етанолу в організмі ОСОБА_1 ( 01 год. 43 хвилин на відеозаписі №473974), ОСОБА_1 виразив незгоду з його результатами. Проте, жодна з наданих відеозаписів не містить даних щодо висловлення незгоди, яка виразилась у формі усних зауважень щодо коректності показників приладу. Усвідомлюючи некоректну роботу вказаного приладу, яка проявлялась і у вигляді розрядженого акумулятора пристрою, (що також вбачається з відеозапису) ОСОБА_1 наполягав на проходженні медичного огляду в закладі охорони здоров?я. Однак, працівники поліції, не лише відмовили йому в проведенні такого огляду, а і склали відносно нього протокол, встановивши начебто факт сп?яніння, проте, суд першої інстанції на вказані обставини уваги також не звернув.

Крім того, апелянт вказує, що суд кваліфікував факт розмови ОСОБА_1 з працівником поліції, яка мала місце одразу після проходження огляду, та яка містила лише візуальну, проте не аудіо фіксацію, як «не оспорення результату огляду». На думку суду, якщо працівники поліції, вимкнуть роботу камери, яка здійснює фіксацію розмови, впродовж якої особа, що притягується до відповідальності, висловлює свою незгоду з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння, це свідчить про відсутність висловлення незгоди з боку такої особи. Апелянт зазначає, що такий підхід є хибним. Наявність переривання відеозапису, та відсутність аудіофіксації розмови ОСОБА_1 з працівником поліції, яка при цьому спостерігається візуально, свідчить про відсутність доказів винуватості ОСОБА_1 , яка наступає лише у випадку визнання особою результатів огляду на стан сп`яніння, що виражається у формі подальшої відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Щодо дослідженого відеозапису який надано до суду, апелянт зазначає, що він не відповідає критеріям належності та допустимості, є дефектним та не повинен братись до уваги, оскільки в порушення приписів п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018р. №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019р. № 28/32999, та п. 3.5. розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. №100, відеозапис на якому зафіксовано порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не є безперервним, складається з декількох файлів, однак такий доказ є не допустимим. Ігноруючи вищезазначені обставини, суд розглянув справу поверхнево, не викликав ані співробітників поліції, ані інших свідків, задля встановлення наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, розглянув справ в одне судове засідання.

Також апелянт вказує, що відеозапис не містив доказів дотримання процедури притягнення до адміністративної відповідальності в частині роз`яснення прав ОСОБА_1 та подання відповідних письмових пояснень до суду першої інстанції. Однак, у оскаржуваній постанові фактично визнано вказане порушення з боку працівників поліції, проте констатована незначність таких порушень, оскільки вони підлягають виправленню на стадії судового розгляду відповідного протоколу. Апелянт вважає, що такий висновок суду першої інстанції є хибним, оскільки успішна реалізація процесуальних прав, які, до речі, випливають із закону, за яким ОСОБА_1 притягується до відповідальності, має наслідком встановлення всіх обставин по справі та постановлення справедливого та законного рішення. Так, якщо б працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 право на правову допомогу, яким би останній скористався, юрист чи адвокат, який би прибув на місце складення протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксував би відмову працівника поліції від доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу після висловлення незгоди з результатами огляду. Наявність правової допомоги вже під час судового розгляду справи не може виправити помилки, які були допущені на стадії складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, апелянт зазначає, що наявність в матеріалах справи направлення на проведення медичного огляду, вищезазначених висновків не спростовує, оскільки, по-перше, вказане направлення не містить підпису ОСОБА_1 , по-друге, було складено за відсутності ОСОБА_1 . Наданий суду відеозапис також не містить доказів надання ОСОБА_1 копії вказаного направлення. Таким чином, співробітники поліції не встановили об`єктивну сторону правопорушення. При складанні матеріалів співробітники поліції, всупереч ч. 4 ст. 256 КлАП України, не роз`яснили ОСОБА_1 права і обов`язки, передбачені статтею ст. 268 цього Кодексу. Крім того, незважаючи на подане клопотання про необхідність отримання правової допомоги, працівником поліції не було вжито жодних дій задля реалізації права ОСОБА_1 на отримання правової допомоги, чим були порушені права особи, що притягувалась до адміністративної відповідальності, та вимоги ч.1 ст.271 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його адвоката Компанійця М.М., які підтримали апеляційну скаргу, та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З приводу клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід зазначити, що з огляду на доводи клопотання адвоката Компанієць М.М., які підтверджуються матеріалами справи, а також враховуючи, що 07.12.2023 року ОСОБА_1 участі у судовому розгляді з об`єктивних причин не брав, з ухвалою суду ознайомився лише 13.12.2023 року вважаю, що з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, строк апеляційного оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2023 слід поновити.

По суті апеляційної скарги слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Відповідно до п.п. 1, 7, 10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу 1 цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу проведеного поліцейським зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

І як передбачає п. 7 розділу 1 вищезазначеної Інструкції, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та вищенаведених в даній постанові доказів вбачається повне дотримання працівниками поліції вимог інструкції щодо проведення огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів.

Всупереч доводами апеляційної скарги, порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9. а) ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, в стані алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№ 499164, з якого вбачається, що ОСОБА_1 28.08.2023 о 01:00 год. 10 хв. у м. Києві по вулиці Бродівська, керував транспортним засобом SKODA Kodiag, д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Drager», результат огляду позитивний 1,58 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала і безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються результатами проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, здійсненого працівниками поліції на місці зупинки, з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820, а саме тестом, цифровий показник якого становить 1,58 ‰ (при дозволених не більше 0,2 ‰) (а.с.2), на якому стоїть підпис ОСОБА_1 без будь - яких заперечень.

Зазначений результат огляду зафіксовано в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яким ОСОБА_1 також погодився, засвідчивши своїм підписом (а.с.3), направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с.4) відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції ( а.с.7).

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі, приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії водія ОСОБА_1 , які полягають у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, є порушенням п. 2.9. а) ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, його поведінка була спокійна, мова чітка та зрозуміла, ознаки порушення координаційних рухів відсутні, міміка обличчя відповідала обстановці, а також у нього був відсутній запах алкоголю з порожнини рота, окрім того, ОСОБА_1 не були роз`ясненні його права та не запропоновано пройти огляд у лікаря нарколога не дивлячись на те, що ОСОБА_1 висловив незгоду з результатами огляду, то вони є неспроможними, з огляду на наступне.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу захисника Компанієць М.М. та пояснив, що він відвозив товариша під час комендантської години 28.08.2023 року о 01 год. 10 хв., при цьому, в стані алкогольного сп`яніння не керував, під час його зупинки він не одноразово повідомляв про те, що в нього дуже болить спина та просив до нього віднестись з повагою. Він погоджувався залишити автомобіль та піти додому пішки, оскільки поруч проживає, як і погоджувався щодо проходження всіх оглядів. При цьому, йому не було запропоновано пройти огляд в медичній установі, як і не роз`яснено прав, в тому числі його права на отримання правової допомоги. Додав, що в нього був сильний біль в спині і він хотів, щоб як найшвидше дана процедура завершилась, тому і підписав протокол про його ознайомлення.

З досліджених під час апеляційного розгляду відеозапису події вбачається, що під час активації відеокамери на місці події, ОСОБА_1 28.08.2023 о 01:00 год. 10 хв. у м. Києві по вулиці Бродівська, не заперечує, що керував транспортним засобом SKODA Kodiag, д.н.з. НОМЕР_2 та на блок посту був зупинений працівниками поліції для перевірки документів, які надають право керування під час комендантської години. В подальшому, під час спілкування у ОСОБА_1 не одним працівником поліції, був виявлений сильний запах алкоголю з автомобіля, у зв`язку з чим працівник поліції запропонував водію припаркувати автомобіль, щоб він не заважав на дорозі, та вийти з автомобіля для проходження огляду на стан сп`яніння в медичній установі або на місці за допомогою приладу Драгер, на що водій погодився.

При спілкуванні з ОСОБА_1 після виходу з авто, працівник поліції неодноразово наголошує, що запах алкоголю з порожнини рота у ОСОБА_1 лише усилився.

За добровільної згоди ОСОБА_1 , працівниками поліції проведено огляд останнього з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest», результат якого показав 1,58 проміле (при допустимих 0,2). Достовірність результату огляду ОСОБА_1 не заперечував. Після чого, поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 , що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та роз`яснено об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме, те, що його притягують до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Після чого було складено протокол, який оголошено ОСОБА_1 і він не мав жодних заперечень з приводу викладених у протоколі обставин.

Отже, всупереч доводам апеляційної скарги захисника та пояснень ОСОБА_1 , з відеозапису слідує, що під час перевірки документів у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, такі як запах алкоголю та нечіткість мови, які і стали підставою для проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат, якого склав 1,58 ‰ (при дозволених не більше 0,2 ‰), що жодним чином не заперечувалось ОСОБА_1 . Також з відеозапису слідує і те, що ОСОБА_1 було роз`яснено, про те, що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та повідомлено про складання протоколу про адміністративне правопорушення, за ч.1 ст. 130 КУпАП. Окрім того, з протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається і те, що ОСОБА_1 були роз`ясненні його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, що він засвідчив своїм підписом, тобто працівниками поліції жодним чином не було порушено право ОСОБА_1 на захист, а також не знівельовано і не обмежено його прав в цілому. Будь-яких порушень з боку працівників поліції чи процедури огляду зазначений відеозапис не містить, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.

Щодо посилання захисника на те, що відеозапис події не може враховуватись судом в якості допустимих та достатніх доказів, оскільки він є дефектним, переривається та складається з декілька файлів, то вони є неспроможними, оскільки долучений до протоколу відеозапис події відповідає Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 №1026, має чітку і логічну послідовність подій, що мали місце, розвиток спілкування співробітників поліції із водієм, на ньому чітко зафіксовано пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та проходження самого огляду, цифровий показник якого становить 1,58 ‰ , тобто всі події, що стосуються безпосередньо складу ст. 130 КУпАП. Також, під час апеляційного розгляду скарги, було досліджено зазначений вище відеозапис, достовірність інформації на якому, ні ОСОБА_1 , ні його захисником не оспорювалась.

Що стосується невручення ОСОБА_1 направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, а також посилання ОСОБА_1 , на біль в спині, то дані обставини ніяким чином не впливають на законність прийнятого судом рішення та на доведеність керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Безпідставним є і посилання апелянта на те, що судом першої інстанції, не було досліджено обставини справи, оскільки висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП. Більш того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

Будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Голосіївського районного суду міста Києва від 07.12.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання адвоката Компанійця М.М. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити адвокату Компанійцю М.М. в інтересах ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2023.

Апеляційну скаргу адвоката Компанійця М.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2023, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал