КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1948/2024
Справа № 753/3278/24
Головуючий в суді І інстанції Лужецька О.Р.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 квітня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кузьміна Євгена Олександровича, розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Кузьміна Євгена Олександровича на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за порушення п. 2.5 ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн. на користь держави.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 02 лютого 2024 року о 21 годині 15 хвилин керував автомобілем Nissan Rogue д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Сімферопольська 4 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, пройти огляд у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager або у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Не погоджуючись з даною постановою, захисник Кузьмін Є.О. подав апеляційну скаргу 15 березня 2024 року, в якій просив скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року та закрити справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вказував, що судом допущено спрощений підхід до розгляду справи, не надано правової оцінки тим доказам, які надано поліцейським, внаслідок чого винесене незаконне рішення.

Наводив зміст ст. 251, ч. 1 ст. 130, ст. 266 КУпАП, п. 2.5 ПДР, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, зокрема п. 2-4 розділу І Інструкції № 1452/735, п. 7, 8 Порядку № 1103, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію», п.п. 1 п. 2, п. 3 розділу І, п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, ст. 19, 62 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, судову практику ЄСПЛ.

Вказував, що з долученого до справи відеозапису вбачається, що поліцейські підійшли до автомобіля, який знаходився у нерухомому стані та в якому перебував ОСОБА_1 та його знайомий ОСОБА_2 , під час спілкування з поліцейськими він постійно заперечував, що керував автомобілем. Разом з тим, складаючи матеріали адміністративного провадження, поліцейські не приєднали до матеріалів справи належні та допустимі докази, що ОСОБА_1 за обставин, відповідно до яких відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, дійсно керував транспортним засобом (відео-фіксацію чи показання свідків про факт руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 ). Пояснення особи ОСОБА_3 , на думку сторони захисту, на можуть бути прийняті до уваги, оскільки цієї особи не було під час складання адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 , також ця особа на виклик до суду не з`явилася.

Крім цього, в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_2 , який підтвердив, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, однак його покази судом до уваги безпідставно не взято.

Наводив правові висновки Верховного Суду в постанові від 20 лютого 2019 року в справі № 404/4467/16-ц про те, що саме по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, само по собі знаходження в салоні транспортного засобу чи біля автомобіля, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи з ознаками наркотичного сп`яніння, який на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення заперечує сам факт керування нею транспортним засобом та відмовляється у зв`язку з цим проходити огляд на стан сп`яніння, не є беззаперечним доказом наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виключає наявність підстав для притягнення цієї особи до адміністративної відповідальності.

За змістом закону, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Під час дослідження наявного в матеріалах справи відеозапису подій, що мали місце 02 лютого 2024 року за участі ОСОБА_1 , захисником встановлено, що матеріали справи не містять доказів належної відеофіксації технічними засобами або показань свідка факту керування ОСОБА_1 автомобілем, що є обов`язковою умовою для висування поліцейським вимоги особи пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Суду надано відео, з якого вбачається лише відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак при цьому жодним чином не зафіксовано факт керування транспортним засобом цією особою.

Апеляційним судом було задоволено клопотання захисника Кузьміна Є.О. про допит як свідка ОСОБА_3 , яким 02 лютого 2024 року було викликано працівників поліції в зв`язку з діями ОСОБА_1 та письмові пояснення якого з цього приводу наявні в матеріалах справи (а. с. 3), однак, за повідомленням ОСОБА_3 , він є мобілізованим, в зв`язку з чим не має можливості з`явитися в судове засідання.

Вислухавши пояснення захисника Кузьміна Є.О. та ОСОБА_1 , які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя суду першої інстанції повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту вини ОСОБА_1 у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 729903 від 02 лютого 2024 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

письмовими поясненнями, відібраними працівником поліції 02 лютого 2024 року у ОСОБА_3 , згідно яких о 21:00 в м. Київ по вул. Сімферопольська він рухався пішки по тротуару і помітив, що по вул. Сімферопольська в напрямку вул. Привокзальна дуже дивно рухається автомобіль Nissan Rogue д.н.з. НОМЕР_1 , а саме виконує екстрене гальмування без належних на те причин, а потім різко розганяється, водій і пасажир нецензурно викрикували з вікна, після чого заїхали через газон на тротуар і перегородили рух пішоходам. Побачивши це, він викликав наряд поліції, який вчасно зреагував та зупинив автомобіль, що рухався, за кермом якого був чоловік у світлому одязі, а пасажир у темному;

відеозаписами події, зробленими за допомогою нагрудних камер працівників поліції, про долучення яких зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 729903 від 02 лютого 2024 року.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 02 лютого 2024 року о 15:00 під`їхав до знайомого до дому, де разом вживали алкоголь. О 21:22 з другом повертався назад, сіли в машину, ввімкнули двигун та грілися. Повідомив, що був за кермом, однак автомобіль не рухався. В подальшому приїхали поліцейські та повідомили про орієнтування.

Також в судовому засіданні судом першої інстанції за клопотанням захисника було допитано свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що 02 лютого 2024 року він та ОСОБА_1 сиділи в автомобілі, грілися, перед цим вживали алкоголь. Хотіли роз`їхатись по домах, мали намір викликати водія, але під`їхали поліцейські та повідомили, що є орієнтування.

Судом першої інстанції детально досліджено відеозапис події правопорушення та встановлено, що патруль поліції отримав виклик про те, що по вул. Привокзальна, 8 у м. Києві знаходиться автомобіль, особи в якому поводяться неадекватно, кричать з вікон, водій застосовує екстрене гальмування та розганяється, під час розмови з поліцейським повідомив, що автомобіль проїхав трохи далі та перебуває між другим та четвертим будинком по цій же вулиці, стоїть на стопах.

Також на відеозаписі зафіксовано, що патрульний автомобіль під`їжджає до автомобіля Nissan Rogue д.н.з. НОМЕР_1 з увімкненими задніми ліхтарями та працюючим двигуном, поліцейські підходять до автомобіля, в якому на водійському місці за кермом знаходиться ОСОБА_1 , та повідомляють йому, що на цей автомобіль надійшла скарга.

Під час спілкування з ОСОБА_1 працівник поліції повідомляє йому, що в ОСОБА_1 вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння.

В подальшому ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager та в закладі охорони здоров`я від проходження такого огляду ухилявся, затягував процес проходження огляду, не надавав однозначної відповіді, що працівники поліції обґрунтовано розцінили як відмову від проходження огляду.

Доводи апеляційної скарги, що письмові пояснення ОСОБА_3 , на думку сторони захисту, на можуть бути прийняті до уваги, оскільки цієї особи не було під час складання адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 , не ґрунтуються на положеннях Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, яка не містить обмежень щодо складання матеріалів про адміністративні правопорушення будь-яким певним місцем, та відхиляються апеляційним судом.

При цьому письмові пояснення ОСОБА_3 узгоджуються з інформацією, зафіксованою на початку відеозапису при спілкуванні працівника поліції по телефону з приводу отриманого повідомлення на гарячу лінію щодо неадекватних дій водія.

Таким чином, в результаті повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, судом першої інстанції надано аргументовану оцінку поясненням ОСОБА_1 та показанням свідка ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд відхиляє як неспроможні доводи апеляційної скарги, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 постійно заперечував, що керував автомобілем; що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги показання свідка ОСОБА_2 , який підтвердив, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, доводи апеляційної скарги, що на відеозаписі вбачається лише відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак при цьому жодним чином не зафіксовано факт керування транспортним засобом, та посилання на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року в справі № 404/4467/16-а.

Відтак, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду не має. Сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення в межах санкції цієї статті, належним чином мотивувавши своє рішення.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, при винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

За таких обставин постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Кузьміна Євгена Олександровича залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.