Провадження № 33/4808/49/24
Категорія ст.126 ч.5 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Головатюка І.М. на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення - штраф в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 вчинив повторне протягом року керування транспортним, будучи позбавленим права керування таким транспортним засобом, за наступних обставин.

Так, 28.08.2023, о 16 год 38 хв в м. Івано-Франківськ по вул. Декабристів, 41, ОСОБА_1 здійснював рух на т.з. марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому був позбавлений права керування т.з. постановою Дніпропетровського районного суду від 30.11.2022 року (правопорушення вчинено повторно протягом року, 07.06.2023, постановою серії ЕАС 7123889 ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Головатюк І.М. просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду від 14.11.2023 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду неправомірною, необґрунтованою, винесеною з грубим порушенням матеріального права.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції не врахував те, що постанова серії ЕАС №7123889 від 07.06.2023 року оскаржується та не набрала законної сили, а тому дії ОСОБА_1 не містять повторності, яка є однією з ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП.

Зокрема, захисником було долучено до матеріалів справи копію адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови серії ЕАС №7123889 від 07.06.2023 року та ухвалу Івано-Франківського міського суду від 12.10.2023 року про відкриття провадження за даним позовом та призначення його до розгляду на 28.11.2023 року.

Проте, суд обґрунтував оскаржувану ухвалу тим, що на момент складання протоколу серії ААД №127820 від 28.08.2023 працівники поліції під час встановлення особи ОСОБА_1 виявили факт того, що останній був позбавлений права керування транспортними засобами, а отже цього достатньо щоб притягнути його до відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП.

Крім того вважає, що суддя при винесенні оскаржуваної постанови діяла упереджено та всупереч положенням, викладених у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, 07.11.2023 року адвокатом було подано на офіційну електронну адресу Івано-Франківського міського суду клопотання про відкладення розгляду справи, яка призначена на 14.11.2023 року на іншу дату, але не раніше 28.11.2023 року, у зв`язку із судовим розглядом оскаржуваної постанови серії ЕАС №7123889 від 07.06.2023 року, яка утворює склад правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП. Однак, суддею безпідставно було відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання та розглянуто справу, що свідчить про упередженість суду та порушення принципу «справедливого розгляду справи».

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, хоча в установленому законом порядку повідомлявся про розгляд апеляційної скарги щодо нього.

В судовому засіданні від 19 .12. 2023 року захисник адвокат Головатюк І.М. повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати постанову судді, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вважав, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки постанова серії ЕАС №7123889 від 07.06.2023 року не набрала законної сили і на даний час позов ОСОБА_1 до Головного управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування вищевказаної постанови розглядається судом.

Разом з тим, в судові засідання, які були призначені судом на 20.02.2024 року та 22.02.2024 року захисник адвокат Головатюк І.М. не з`явився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про розгляд провадження.

Однак, 21.02.2024 року адвокат Головатюк І.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 . Просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги, скасувати постанову Івано-Франківського міського суду від 14.11.2023 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд враховує, що особа, яка притягається до відповідальності та її захисник самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим участь цієї особи в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги може бути проведений без участі ОСОБА_1 та його захисника.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги захисника Головатюка І.М., суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах захисник адвокат Головатюк І.М. посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту досліджених судом першої інстанції та перевірених судом апеляційної інстанції матеріалів справи встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №127820 від 28 серпня 2023 року, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7123889 від 07.06.2023 року, відеоматеріалами.

Зі змісту апеляційної скарги та доводів, які були наведені захисником адвокатом Головатюк І.М. під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, вбачається, що останній не заперечує, що ОСОБА_1 , відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2022 року позбавлений права керування транспортним засобом на один рік.

При цьому, захисник адвокат Головатюк І.М. не заперечує, що ОСОБА_1 28.08.2023 о 16 год 38 хв в м. Івано-Франківськ по вул. Декабристів, 41, керував транспортним засобом марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_1 , однак вважає, що в діях останнього відсутня кваліфікуюча ознака повторності вчинення правопорушення.

Вважає, що постанова серії ЕАС №7123889 від 07.06.2023 року, яка підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 аналогічного правопорушення раніше, не набула законної сили, а тому суд першої інстанції безпідставно послався на вищевказану постанову в обґрунтування доведеності вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 127820 від 28 серпня 2023 року ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 28.08.2023, о 16 год 38 хв в м. Івано-Франківськ по вул. Декабристів, 41, ОСОБА_1 здійснював рух на т.з. марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому був позбавлений права керування т.з. постановою Дніпропетровського районного суду від 30.11.2022 року (правопорушення вчинено повторно протягом року, 07.06.2023, постановою серії ЕАС 7123889 ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою на те особою поліцейським взводу 2 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області капралом поліції Йосипів І.П. з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до відповідальності.

До протоколу додано відео з нагрудних камер та відеозапис з відео реєстратора автомобіля.

Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи в суді м. Івано-Франківська, про що свідчить власноручний підпис правопорушника та дані відеозаписів.

Посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалось працівниками поліції та тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами не видавався.

ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення.

Зі змістом протоколу та висунутим звинуваченням ОСОБА_1 було ознайомлено, вручено йому копію протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується власноручним підписом правопорушника.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП звинувачується в тому, що, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, повторно протягом року, вчинив керування транспортним.

До матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення долучено копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7123889 від 07.06.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що останній, будучи особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2022 року, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 гривень, керував транспортним засобом.

Водночас, захисник стверджує, що вищевказана постанова серії ЕАС №7123889 від 07.06.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, якою було встановлено вчинення відповідного правопорушення, не набрала законної сили, оскільки на даний час оскаржена до Івано-Франківського міського суду.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги,апеляційний суд звернувся до Івано-Франківського міського суду з проханням повідомити про те, на якій стадії розгляду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови серії ЕАС №7123889 від 07.06.2023 та надіслати копію рішення суду, прийнятого за результатами її розгляду.

26 грудня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшла відповідь Івано-Франківського міського суду про те, що рішення по справі не приймалось, судове засідання призначено на 10.40 год. 15 лютого 2024 року.

Захисник Головатюк І.М. в своєму клопотанні від 21.02.2024 року повідомив апеляційний суд, що на даний час рішення щодо правомірності чи неправомірності постанови серії ЕАС №7123889 від 07.06.2023 року не прийнято, судове засідання по даній справі призначено на 14.03.2024 року о 10:40 год.

Перевіряючи доводи захисник адвокат Головатюк І.М. стосовно того, що постанова серії ЕАС №7123889 від 07.06.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП не набрала законної сили, апеляційний суд звертає увагу на те, що порядок набрання законної сили постанови про притягнення до адміністративної відповідальності встановлено КУпАП.

Так, ч. 1 ст. 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Апеляційний судом встановлено, що скаргу на постанову про притягнення до адміністративної відповідальності у визначений законом строк не було подано і вказана постанова набула законної сили.

Відповідно до вимог ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно зі ст. 292 КУпАП скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення розглядається правомочними органами (посадовими особами) в десятиденний строк з дня її надходження, якщо інше не встановлено законами України.

Статтею 293 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Зокрема, відповідно до вимог ч. 4 ст. 150 КАС передбачено, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до усталеної судової практики, при розгляді проваджень за звинуваченням у вчиненні правопорушень, які передбачені ч.5 ст.126 КУпАП, саме постанова про притягнення до адміністративної відповідальності свідчить про те, що особа, раніше вже вчиняла аналогічне правопорушення та керувала транспортним засобом, незважаючи на те, що позбавлена такого права судовим рішенням.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що постанова поліцейського про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути визнана такою, що має преюдиціальне значення, оскільки не є судовим рішенням.

Зокрема, вищевказана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності оцінюється судом як певний доказ, який дозволяє визначити правову кваліфікацію дій особи, яка будучи позбавлена права керування транспортним засобом на підставі судового рішення, свідомо його не виконує та повторно вчиняє керування транспортним засобом.

Апеляційний суд звертає увагу на те. що диспозиція ч.5 ст.126 КУпАП не передбачає, що повторні дії особи, щодо порушення вимог про заборону керування транспортним засобом повинні бути вчинені після того, як ця особа, буде притягнута до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд приймає до уваги, що на даний час в провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області на розгляді знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що позиція сторони захисту у даному питанні є суперечливою та непослідовною, оскільки захисник вказуючи на те, що на даний час ОСОБА_1 оскаржується постанова серії ЕАС №7123889 від 07.06.2023 року, яка підтверджує кваліфікуючу ознаку повторності вчинення правопорушення, водночас наполягає розглянути дану справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП до розгляду справи про оскарження постанови поліцейського про притягнення до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду апеляційної скарги не доведено неправильність судового рішення, яке було ухвалено судом першої інстанції та яким ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що у разі , якщо ОСОБА_1 та його захисник будуть вважати, що за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення судом встановлені обставини, які мають преюдиціальне значення та впливають на правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини у вчинення правопорушення, вони мають право звернутися до суду з відповідною заявою про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги адвоката Головатюка І.М. про те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження такої кваліфікуючої ознаки, як повторність, оскільки постановою серії ЕАС №7123889 від 07.06.2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП з накладенням на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Разом з тим, при вирішанні питання щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення,передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП суд враховує сукупність доказів, які містяться в матеріалах провадження.

Зокрема, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що транспортний засіб марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 було зупинено в м. Івано-Франківськ по вул. Декабристів, 41 за порушення водієм ПДР України. ОСОБА_1 не заперечував проти того, що дійсно керував транспортним засобом, вимагав від поліцейських скласти постанову та надати йому можливість їхати далі, оскільки він поспішає. Однак, в подальшому працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 не має документів, які дозволяють керувати транспортним засобом. Працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2022 року позбавлений права керування транспортним засобом на один рік, а постанова поліцейського від 07.06.2023 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП. ОСОБА_1 не визнавав вищевказаних фактів та стверджував, що безперешкодно неодноразово проїхав всю Україну.

Відеозаписом зафіксовано, що у працівників поліції виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння у зв`язку з чим вони запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

Відеозаписом зафіксовано проходження огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі та ознайомлення із висновком лікаря про перебування у стані наркотичного сп`яніння.

Відеозаписом зафіксовано складання матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності, роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, ознайомлення із протоколом про адміністративне правопорушення.

Так, зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зокрема, зі змісту пояснень, які були надані ОСОБА_1 під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він повністю визнає, що неодноразово керував транспортним засобом і не обмежував себе у використанні цього права.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.2.1а Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч.4 ст.126 КУпАП, відповідальність настає у випадку керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч.5 ст.126 КУпАП, відповідальність настає у випадку повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Апеляційний суд, вважає, що наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими і суд першої інстанції поза розумним сумнівом прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Судом першої інстанції призначено ОСОБА_1 стягнення у розмірі, передбаченому санкцією ч. 5 ст. 1264 КУпАП, можливості призначення більш м`якого стягнення чи звільнення від відповідальності за це правопорушення закон не передбачає.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Головатюка І.М. залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв