Справа № 156/373/24
Провадження № 3/156/277/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2024 року сел. Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Малюшевська І.Є., розглянувши матеріали, що надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маливе Дубинського району Рівненської області, українця, громадянина України, розлученого, військовослужбовця, сапера розмінування ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою та машканця: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП,

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - не з`явився,

в с т а н о в и в :

І. Обставини справи встановлені судом

З протоколу про адміністративне правопорушення в/ч НОМЕР_1 № 202 від 21.03.2024 року слідує, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №35 від 04.02.2024 року солдат ОСОБА_1 , перебуває на посаді сапера розмінування ІНФОРМАЦІЯ_2 в зоні базування батальйону розмінування в « АДРЕСА_2 ».

Солдат ОСОБА_1 перебував у щорічній основній відпустці з 13.02.2024 року терміном 15 (п`ятнадцять) днів, а також 04 (чотири) доби на дорогу та мав повернутись до 17:00 год 02.03.2024 року згідно відпускного квитка № 1264 від 13.02.2024 року. Проте на службу у вказаний термін так і не з`явився.

02.03.2024 року приблизно о 12:30 год тво командира ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_2 отримав доповідь від головного сержанта 2 роги розмінування батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 про можливий факт самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_1 , так як в телефонній розмові останній повідомив йому, що категорично відмовляється повертатись з відпустки та проходити подальшу військову службу. 02.03.2024 року о 21.30 год під час перевірки особового складу командуванням ІНФОРМАЦІЯ_3 було підтверджено відсутність солдата ОСОБА_1 . На телефонні виклики військовослужбовець не відповідав. Розпочаті першочергові пошукові заходи. З метою повернення солдата ОСОБА_1 до місця проходження служби 02.03-2024 о 23:55 год пошукова група у складі: лейтенанта ОСОБА_4 та сержанта ОСОБА_5 вибула за адресою проведення щорічної основної відпустки солдата ОСОБА_1 у с. Маливе Лубенського району Рівненської області.

03.03.2024 року приблизно о 02:00 год, прибувши за вказаною адресою, пошуковою групою був виявлений солдат ОСОБА_1 , який відмовився повертатись з групою на місце несення служби, проте пообіцяв повернутись самостійно 03.03.2024 року, протягом дня.

03.03.2024 року о 21:25 солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся в розташування ППД батальйону розмінування у АДРЕСА_2 .

У зв`язку із введенням в Україні військового стану, командування військової частини просить суд не розглядати адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті (гауптвахти на даний час виконують функції з утримання більш небезпечних осіб), а розглядати адміністративне стягнення у виді штрафу. Солдат ОСОБА_1 отримує гідне грошове забезпечення рівня контрактника. Адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення солдат ОСОБА_1 вчинив в умовах особливого періоду, оскільки, відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України», з моменту введення в дію Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року № 69/2022 в Україні діє особливий період. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року введено воєнний стан в Україні.

Такими своїми діями військовослужбовець вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 172-11 КУпАП.

ІІ. Пояснення учасників справи

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, для участі у судовому засіданні не прибув. 25.03.2024 року через канцелярію суду ОСОБА_1 подав заяву про здійснення розгляду справи без його участі та визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі ст. 172-11 КУпАП розглядаються протягом доби (ч. 2 ст. 277 КУпАП).

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 172-11 КУпАП не є обов`язковою.

Беручи до уваги те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 достеменно знав про складання відносно нього адміністративного протоколу і що розгляд справи відбудеться об 11:00 год 25.03.2024 року в Іваничівському районному суді Волинської області, проте не вжив жодних заходів для явки до суду, подав заяву про здійснення розгляду справи без його участі та визнання ним вини, та не подав клопотань щодо надання доказів невинуватості чи будь-яких інших доказів, які б вказували чи мали місце події, зазначені в протоколі та обставини їх виникнення, тому суддя вважає, що є всі підстави для прийняття справедливого, законного та неупередженого рішення без участі такого.

ІІІ. Застосоване судом законодавство:

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено у частинах 1 та 2 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів. Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

Частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За вимогами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд не уповноважений перекладати цей обов`язок на себе. Як кожен доказ окремо, так і вся їх сукупність, підлягають оцінці. Правильна оцінка доказів - це найважливіша умова прийняття законного, об`єктивного, обґрунтованого, і правильного рішення у справі. Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Оцінюють докази посадові особи, що уповноважені розглядати справу про адміністративне правопорушення, а також інші особи, що беруть участь у справі. Це проявляється у клопотаннях, поясненнях цих осіб, що допомагає посадовій особі прийняти правильне рішення.

Відповідно до диспозиції ч.3 ст.172-11 КУпАП адміністративним правопорушенням вважається, самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Суб`єктами даного адміністративного правопорушення є військовослужбовці.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП є порядок проходження військової служби.

З об`єктивної сторони правопорушення, зокрема, полягає у нез`явленні військовослужбовця з відрядження тривалістю до десяти діб.

ІV. Оцінка суду

З даної копії військового квитка серії НОМЕР_2 виданого 13.07.2022 року та копії витягу з наказу командира військової чакстини НОМЕР_1 ОСОБА_6 від 04.02.2024 року № 35 солдат ОСОБА_1 був мобілізований до лав Збройних Сил України та з 05.02.2024 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . На даний час обіймає посаду сапера розмінування ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 . Таким чином ОСОБА_7 , відповідно до ч.6 ст. 2 «Про військовий обов`язок і військову службу», є військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у зв`язку із чим на нього покладено обов`язок дотримуватися положень і правил військової служби, зокрема передбачених Статутом внутрішньої служби Збройний сил України. Обов`язки військовослужбовців визначені Статутом внутрішньої служби ЗС України, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Протокол в/ч НОМЕР_1 № 202 від 21.03.2024 року є належним та допустимим доказом у розмінні ст.256 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_7 вищевказаного правопорушення підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про військове адміністративне правопорушення серії в/ч НОМЕР_1 № 202 від 21.03.2024 року з якого слідує, що солдат ОСОБА_1 , перебуває на посаді сапера розмінування ІНФОРМАЦІЯ_2 в зоні базування батальйону розмінування в « АДРЕСА_2 ». Солдат ОСОБА_1 перебував у щорічній основній відпустці з 13.02.2024 року терміном 15 (п`ятнадцять) днів, а також 04 (чотири) доби на дорогу та мав повернутись до 17:00 год 02.03.2024 року згідно відпускного квитка № 1264 від 13.02.2024 року. Проте на службу у вказаний термін так і не з`явився. 02.03.2024 року приблизно о 12:30 год тво командира ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_2 отримав доповідь від головного сержанта 2 роги розмінування батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 про можливий факт самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_1 , так як в телефонній розмові останній повідомив йому, що категорично відмовляється повертатись з відпустки та проходити подальшу військову службу. 02.03.2024 року о 21.30 год під час перевірки особового складу командуванням ІНФОРМАЦІЯ_3 було підтверджено відсутність солдата ОСОБА_1 . На телефонні виклики військовослужбовець не відповідав. Розпочаті першочергові пошукові заходи. З метою повернення солдата ОСОБА_1 до місця проходження служби 02.03-2024 о 23:55 год пошукова група у складі: лейтенанта ОСОБА_4 та сержанта ОСОБА_5 вибула за адресою проведення щорічної основної відпустки солдата ОСОБА_1 у с. Маливе Лубенського району Рівненської області. 03.03.2024 року приблизно о 02:00 год, прибувши за вказаною адресою, пошуковою групою був виявлений солдат ОСОБА_1 , який відмовився повертатись з групою на місце несення служби, проте пообіцяв повернутись самостійно 03.03.2024 року, протягом дня. 03.03.2024 року о 21:25 солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся в розташування ППД батальйону розмінування у АДРЕСА_2 . Констатовано, що вказаними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП;

- копією довідки-доповіді тво командира батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 від 02.03.2024 року про те, що 02.03.2024 не прибув в ППД Калинівське із щорічної основної відпустки, в якій перебував з 13.02.2024 року, сапер розмінування 4 відділення розмінування 2 взводу розмінування 2 роти розмінування солдат ПІ ОСОБА_9 . Па телефонні дзвінки солдат ОСОБА_1 не відповідає. З розмови з дружиною солдата ОСОБА_1 зрозуміло, що він не мас наміру повертатися. На даний момент зривають розшукові дії;

- копією довідки-доповіді про повернення з самовільного залишення військової частини тво командира батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 від 03.03.2024 року відповідно до якої 03.03.2024 року о 21:25 год ОСОБА_1 повернувся в розташування ОСОБА_10 після самовільного залишення військової частини, в якому перебував з 02.03.2024 року. У солдата ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, у супроводі ТВО начальника медичного пункгу (з ліжковим фондом на 5 ліжок) батальйону розмінування молодшого лейтенанта ОСОБА_11 солдат відправлений на освідування у Волинський обласний наркологічний диспансер м. Луцьк в зв`язку з можливою необхідністю подальшої госпіталізації;

- копією наказу тво командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 від 15.03.2024 року № 365 про підсумки проведення у період з 02.03.2024 по 15.03.2024 року службового розслідування з метою встановлення причин та обставин, що призвели 02.03.2024 року до неприбуття із щорічної основної відпустки до місця проходження військової служби - пункту постійної дислокації ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 , який розташований у АДРЕСА_3 , сапера-розмінування 4 відділення розмінування 2 взводу розмінування ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 . За результатами службового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_13 перебував у щорічній основній відпустці з 13 лютого 2024 року терміном 15 (п`ятнадцять) днів, а також 04 (чотири) доби на дорогу та мав повернутись до 17:00 год 02 березня 2024 року, згідно відпускного квитка № 1264 від 13 лютого 2024 року. 02.03.2024 року приблизно о 12:30 год ТВО командира ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_2 отримав доповідь від головного сержанта ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 про можливий факт самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_1 , так як в телефонній розмові, останній повідомив йому, що категорично відмовляється повертатись з відпустки та проходити подальшу військову службу.

02.03.2024 о 21.30 під час перевірки особового складу командуванням ІНФОРМАЦІЯ_3 було підтверджено відсутність солдата ОСОБА_1 . На телефонні виклики військовослужбовець не відповідав. Розпочаті першочергові пошукові заходи.

З метою повернення солдата ОСОБА_1 до місця проходження служби 02.03.2024 року о 23:55 год, пошукова група у складі: лейтенанта ОСОБА_4 та сержанта ОСОБА_5 , вибула за адресою проведення щорічної основної відпустки солдата ОСОБА_1 у с. Малеве Лубенського району Рівненської області.

03.03.2024 року приблизно о 02:00 год, прибувши за вказаною адресою, пошуковою групою виявлений солдат ОСОБА_14 з ознаками перебування у стані алкогольного сп`яніння, який пояснив що вжив алкоголь після того як дізнався що його товариш - солдат ОСОБА_15 27.02.2024 року був поранений внаслідок підриву на міні та відмолися слідувати з пошуковою групою, проте пообіцяв повернутись самостійно 03.03.2024 року, протягом дня.

03.03.2024 21:25 солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся в розташування ППД батальйону розмінування у АДРЕСА_2 з явними ознаками алкогольної інтоксикації, у зв`язку з чим, у супроводі молодшого лейтенанта ОСОБА_11 , солдат ОСОБА_1 був доправлений у Волинський обласний наркологічний диспансер м. Луцьк де був госпіталізований з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю (алкогольна інтоксикація нсускладнсна) та перебував на лікуванні до 07.03.2024 року. На час поступлення в стаціонар, відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 07.03.2024 року у крові солдата ОСОБА_1 , згідно токсикологічного дослідження № 854 від 04.03.2024 року, виявлений етанол у концентрації 0,7 ‰, що підтверджує факт перебування солдата ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

В подальшому на солдата ОСОБА_1 складено протокол від 08.03.2024 в/ч НОМЕР_1 № 164 про військове адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 172-20 Кодексу України і надіслано у Іваничівський районний суд Волинської області.

Відповідно статті 1 Закону України "Про оборону України" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національно безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24 лютого 2022 року Президентом України видано Указ "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022, затверджений Законом № 2102-Х від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Під час проходження військової служби військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 відповідно до положень Військової присяги та вимог Статутів Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань доручених йому за посадою.

В діях солдата ОСОБА_1 по даному факту вбачаються ознаки умисних дій, так як він свідомо нез`явився вчасно без поважних причин з щорічної основної відпустки до місця проходження військової служби.

Даний випадок став можливим внаслідок: особистої безвідповідальності і недисциплінованості солдата ОСОБА_1 , недостатніх його морально-ділових і психологічних якостей, недостатнього виховного впливу колективної думки на свідомість порушника, зловживання алкогольними напоями.

Таким чином, солдат ОСОБА_1 під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, всупереч вимог статті 65 Конституції України, статті 17 Закону України "Про оборону України", статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" , статей 11, 13, 16, 17, 49, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимог Голови Адміністрації Держспецтрансслужби, командира військової частини НОМЕР_1 щодо дотримання статутного порядку, недопущення порушень військової дисципліни під час проходження військової служби, умисно скоїв порушення військової дисципліни, яке не містить ознак кримінального правопорушення, а саме, не у бойовій обстановці, нез`явився вчасно без поважних причин 02.03.2024 року із щорічної основної відпустки до місця проходження військової служби - пункту постійної дислокації ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 , який розташований у АДРЕСА_3 , та був незаконно відсутнім на службі до 3 (трьох) діб. В діях солдата ОСОБА_1 вбачаються ознаки вчинення військового адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 172-11 КУпАП.

За результатами службового розслідування на сапера-розмінування ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за попередньою правовою кваліфікацією передбаченою частиною 3 статті 172-11 КУПАП;

- копією відпускного квитка від 13.02.2024 року № 1264 відповідно до якого солдат ОСОБА_1 звільнений у відпустку теріном на 19 днів з 13.02.2024 року по 02.03.2024 року, після закінчення строку відпустки солдат ОСОБА_1 зобов`язаний прибути до місця служби у АДРЕСА_3 02.03.2024 року до 17:00 год;

- копією рапорта сапера розмінування ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 від 08.02.2024 року про надання йому частини щорічної основної відпустки. ОСОБА_1 зобов`явся повернутися вчасно та у визначений термін, під час відпустки не вживати алкогольні, наркотичні та токсичні речовини;

- копією письмових пояснень головного сержанта ІНФОРМАЦІЯ_3 в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_16 від 04.03.2024 року у яких вказує, що 02.03.2024 року приблизно о 12:00 год він зв`язався із солдатом ОСОБА_1 для уточнення термінів повернення з частини щорічної основної відпустки даного військовослужбовця. Проте підчас розмови солдат ОСОБА_1 мені повідомив що категорично відмовляється повертатись з відпустки та проходити подальшу військову службу. У мене склалось враження що солдат ОСОБА_1 знаходився в неадекватному стані. Про дану бесіду, а також можливий факт самовільного залишення частини солдатом Пігалем ОСОБА_17 ОСОБА_18 одразу доповів ТВО командира ІНФОРМАЦІЯ_3 майору ОСОБА_2 . На вечірній перевірці 02 березня 2024 року о 21:30 год, керівництвом ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 в пункті постійної дислокації ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 батальйону розмінування. Тобто солдат ОСОБА_1 самовільно перебував поза межами військової частини НОМЕР_1 ;

- копією письмових пояснень тво командира ІНФОРМАЦІЯ_3 в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_19 від 04.03.2024 року згідно з якими 02.03.2024 року приблизно о 12:30 год він отримав доповідь від головного сержанта ІНФОРМАЦІЯ_3 в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_16 про можливий факт самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_1 . Молодший сержант ОСОБА_3 пояснив, що зв`язався з солдатом ОСОБА_1 для уточнення термінів повернення з частини щорічної основної відпустки даного військовослужбовця. Проте підчас розмови солдат ОСОБА_1 йому повідомив що категорично відмовляється повертатись з відпустки та проходити подальшу військову службу. При спробі ОСОБА_19 зв`язатись з військовослужбовцем, солдатом ОСОБА_1 останній не відповідав на дзвінки. Про даний інцидент, а також можливий факт самовільного залишення частини солдатом Пігалем ОСОБА_17 ОСОБА_20 одразу доповів ТВО командира батальйону розмінування старшому лейтенанту ОСОБА_21 . На вечірній перевірці 02 березня 2024 року о 21:30 год сапер розмінування 4 відділення розмінування 2 взводу розмінування ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 був відсутній в пункті постійної дислокації ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 батальйону розмінування. Тобто солдат ОСОБА_1 самовільно перебував поза межами військової частини НОМЕР_1 . 03.03.2024 року о 21:25 год солдат ОСОБА_1 прибув на ППД батальйону розмінування у АДРЕСА_2 ;

- копією письмових пояснень командира ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_22 від 04.03.2024 року відповідно до яких 02.03.2024 року він перебував на ППД батальйону розмінування у АДРЕСА_2 . 02.03.2024 року приблизно о 23:55 год вибув разом з молодшим лейтенантом ОСОБА_4 по солдата ОСОБА_1 у місце його проведення частини щорічної основної відпустки, с.Малеве Лубенського району Рівненської області . 03.03.2024 року приблизно о 02:00 год вони прибули у с. Малеве Лубенського району Рівненської області на вулицю Тараса Шевченка будинок 18 . По даній адресі нас зустрів солдат ОСОБА_1 з ознаками перебування у стані алкогольного сп`яніння. Так, як солдат ОСОБА_1 добре знав молодшого лейтенанта ОСОБА_4 , подумав що вони приїхав просто до нього в гості. Проте молодший лейтенант ОСОБА_4 пояснив солдату ОСОБА_1 , що метою приїду було повернення його на ППД батальйону розмінування АДРЕСА_2 . В момент, коли солдат ОСОБА_1 майже погодився з ними повертатись, з`явився сусід, який був також з ознаками алкогольного сп`яніння, і підбурив солдата ОСОБА_1 не їхати. Після чого солдат ОСОБА_1 сказав, що з ними не поїде, проте повернеться самостійно протягом дня 03.03.2024 року. 03.03.2024 року о 21:25 год солдат ОСОБА_1 прибув на ППД батальйону розмінування у АДРЕСА_2 ;

- копією письмових пояснень сапера розмінування ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 від 07.03.2024 року у яких пояснив, що перебуваючи у відпустці він дізнався, що його товариш солдат ОСОБА_15 27.02.2024 року підірвався на ПФМ-1С. У зв`язку з даною звісткою він вжив алкоголь. Тому у день повернення з частини щорічної основної відпустки 02.03.2024 року він знаходився у збудженому стані.

02.03.2024 року приблизно о 12:00 год до нього подзвонив головний сержант ІНФОРМАЦІЯ_3 молодший сержант ОСОБА_3 . Перебуваючи у стані афект,у він повідомив, що категорично відмовлється повертатись з відпустки та проходити подальшу військову службу.

02.03.2024 року приблизно о 21:00 год у місце проведення ним відпустки ( с. Малеве Лубенського району Рівненської області ) прибули люди в формі. З їх слів це були військовослужбовці 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , проте документів на його прохання вони так і не показали. Військовослужбовці почали вимагати, щоб він з ними їхав у АДРЕСА_4 , проте оскільки ІНФОРМАЦІЯ_9 це не батальйон розмінування, він відмовився з ними їхати.

03.03.2024 року приблизно о 00:00 год до нього прибуло ІНФОРМАЦІЯ_8, вони грубо виражались, шарпали його дружину ОСОБА_23 , через що у нього відпало будь-яке бажання з ними спілкуватись.

03.03.2024 року приблизно о 02:00 год до нього прибули військовослужбовці батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 , а саме сержант ОСОБА_5 та молодший лейтенант ОСОБА_4 . Так, як молодшого лейтенанта ОСОБА_4 він добре знає, тож подумав що той приїхав просто в гості. Проте молодший лейтенант ОСОБА_4 пояснив, що приїхав по ньогго та запропонував з ним повернутись на ППД батальйону розмінування у АДРЕСА_2 . В цей момент ОСОБА_1 майже погодився з ним їхати, проте у їхню розмову втрутився сусід, який був у стані алкогольного сп`яніння, та підбурив ОСОБА_1 не їхати. Тож ОСОБА_1 відмовився від пропозиції молодшого лейтенанта ОСОБА_4 повернутись з ним на ППД батальйону розмінування у АДРЕСА_2 , та сказав, що повернеться самостійно протягом дня 03.03.2024 року.

03.03.2024 року, переночувавши вдома, ОСОБА_1 попросив своїх рідних завезти його на ППД батальйону розмінування у АДРЕСА_2 .

03.03.2024 року о 21:25 год він прибув на ППД батальйону розмінування у АДРЕСА_2 , де відразу попросив у начальника медичного пункту батальйону розмінування про направлення на лікування від алкогольної інтоксикації. Свою провину ОСОБА_1 визнає, просить його зрозуміти та сурово не карати.

- іншими документами, доданими до протоколу.

Докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП є повними, безсумнівними, належними та допустимими, такими, що доповнюють одне одного, оскільки, відповідно до ст. ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Доказів поважності невчасного з`явлення до місця проходження служби ОСОБА_1 на розгляд суду не надано.

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії посадових осіб щодо складання відносно нього протоколу про військове адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровував.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку в доведенні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-11 КУпАП -нез`явлення військовослужбовця з відрядження тривалістю до десяти діб.

V. Накладення адміністративного стягнення

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують відповідальність та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення суддею не встановлено.

Під час вирішення питання щодо накладення стягнення, суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом», та цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який є неодруженим, військовослужбовцем, відсутність характеристики на ОСОБА_1 за місцем проходження служби, характер та обставини адміністративного правопорушення, також суд враховує майновий стан порушника (працевлаштований), ступінь його вини, те, що, до адміністративної відповідальності притягується вперше, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, тому вважає за необхідне накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Таке покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративні правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

VІ. Судові витрати

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, однак враховуючи, що відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, тому суд не вбачає підстав для звернення судового збору з ОСОБА_1 .

Керуючись частиною 3 статті 172-11 КУпАП, статтями 33, 22, 34, 35, 40-1, 245, 250-252, 283-285 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд -

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.

Встановити ОСОБА_1 строк для добровільної сплати визначеної суми штрафу 15 днів з дня вручення йому копії цієї постанови. Рахунок для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Волинські області/с Павлівка/21081100; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0003466.

У разі несплати штрафу правопорушником у встановлений строк стягнути в порядку примусового виконання цієї постанови з ОСОБА_1 в дохід держави подвійний розмір штрафу, визначеного в постанові, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір".

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

Суддя І. Є. Малюшевська