Справа № 503/358/24
Провадження №3/503/396/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 154 КУпАП,

встановив:

30.01.2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 884470, згідно змісту якого 30.01.2024 року близько 18.00 години ОСОБА_1 в с. Будеї по вул. Богдана Ступки порушив правила тримання собак, внаслідок чого була заподіяна матеріальна шкода ОСОБА_2 , у зв`язку з чим ОСОБА_1 порушив ст. 7 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 154 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнав пояснивши, що в час заначений в протоколі - 30.01.2024 року близько 18.00 години його собаки перебували на території його домоволодіння, де в нього встановленні камери відеоспостереження та про зазначене пересвідчився після перегляду відеозапису з часу, який відповідає часу події. Зазначив, що із сусідкою ОСОБА_2 має конфліктні відносини через її собак, які перешкоджають пересуванню по вулиці його сину, внаслідок таких відносин ним і було встановлено камери відеоспостереження. Відзначив, що мешкають поряд із лісом, тому подушити кролів сусідки могли і дикі тварини.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Згідно положень ст. 221 КУпАП суду підвідомчий розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема передбачених частиною другою статті 154 КУпАП.

В свою чергу Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо імплементації положень деяких міжнародних угод та директив Європейського Союзу у сфері охорони тваринного та рослинного світу» від 15 липня 2021 року № 1684-IX, яким ст. 154 КУпАП було викладено у новій редакції, зокрема в ній з`явилась частина третя, не було внесено відповідні зміни до ст. 221 КУпАП, а саме доповнення її визначенням того, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених частиною третьою статті 154 КУпАП, підвідомчий суду.

Однак, за умов правової невизначеності та зважаючи на ту обставину, що санкція ч.3 ст. 154 КУпАП передбачає накладення стягнення у виді конфіскації тварини, а з врахуванням положень ч.1 ст. 29 КУпАП, згідно яких конфіскація застосовується за рішенням суду, то суд вважає, що розгляд даної справи все ж належить до підвідомчості суду.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП).

Диспозиція частини третьої статті 154 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

В свою чергу ч.1 ст. 154 КУпАП передбачає відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

У відповідності до положень ч.1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім іншого, ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно змісту письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 30.01.2024 року (а.с.6), 30.01.2024 року близько 17.30 години вона поралась по господарству, йшла до будинку, несла дрова до хати та почула звук, що щось скребе, включивши ліхтарик, вона побачила сусідську собаку породи «Спаніель», який шкрябав кігтями кролятник з кролями в середині, вона кинула в нього попілом, в цей час з за вугла будинку вибіг собака перевідня « ОСОБА_3 », вона кинулась другим попілом, в цей час до неї прибігла біла собака перевідня «Алабая» та намагався її укусити за ногу, але вона кинула в нього третім попілом та він утік. Вищевказані собаки належать її сусідові ОСОБА_1 , вона одразу кинула дрова та пішла до сусіда повідомити йому про вищевказану подію, на що сусід відповів, що він нічого не чув, нічого не бачив, нікуди йти дивитися не буде, та його собаки були дома. В подальшому вона зателефонувала на гарячу лінію «102». Повернувшись додому, вона оглянула клітку та виявила два задушених кролі віком вісім місяців, вагою близько 2 кг.

В свою чергу, згідно змісту письмових пояснень ОСОБА_1 від 30.01.2024 року (а.с.5), в нього є дві собаки дворової породи, які вільно бігають в нього по подвір`ї. Собаки іноді вибігають на вулицю, але ведуть себе спокійно та не кидаються на людей та домашніх тварин. 30.01.2024 року близько 18.00 години до нього прийшла сусідка ОСОБА_2 та сказала, що його пес задушив її двох кролів. Хоча його собаки знаходилися вдома.

Таким чином покази ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є взаємовиключними, а суд не має можливості надати перевагу певним з них визнавши викладену у них версію події дійною.

Жодних інших доказів на підтвердження обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення у матеріалах справи не міститься, зокрема пояснень свідків або акту обстеження території.

За умов заперечення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, самого вчинення пред`явленого йому адміністративного правопорушення, то суд не вважає лише одні письмові пояснення потерпілої особи, які суперечать показам особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, достатніми та достовірними доказами вини особи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що під час доведення винуватості особи не має залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи зазначене вище матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять обсягу належних, допустимих і достатніх доказів, на підставі яких суд мав би можливість дійти до неспростовного висновку про наявність в діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу пред`явленого правопорушення. У зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю внаслідок відсутності доказів (недоведеності) винуватості особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 154 КУпАП, то провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 7, 154 ч.3, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 154 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, особою щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко