КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №362/5949/23 Головуючий у І інстанції - Попович О.В.
апеляційне провадження №33/824/1002/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Намчука Володимира Миколайовича, переглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Намчука Володимира Миколайовича , який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2023 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, -

установив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №017307, 16 серпня 2023 року об 11 год 54 хв в АДРЕСА_1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом PM-110-1 Асtiv Cube, без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів).

Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за щопередбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, адвокат Намчук В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, та провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що у відповідності до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису від 11 січня 2019 року №28/32999, запис нагрудних камер повинні бути безперервними, запис відео повинен бути «не обрізаними».

Поліція долучила до протоколу відеозаписи без постійного монтажу з фрагментами, а також без посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис.

Початок запису 16 серпня 2023 року 11 год 59 хв. 12 сек, кінець - 12 год 06 хв 49 сек. Далі, початок запису 12 год 25 хв 48 сек, кінець 12 год 28 хв 04 сек. Однак, в протоколі час керування мотоциклом зазначено 11 год 54 хв. До того ж, на цих відеозаписах відсутній факт керування та зупинки ОСОБА_1 поліцією.

Тобто, поліцейські порушили вимоги цієї Інструкції, фактично ухилилися від проведення безперервної зйомки та зняли той проміжок часу, який їм був вигідний. При цьому зробили зйомку на невстановлений технічний засіб, а не на портативний засіб, який передбачений законом.

Водночас, відеозапис на підтвердження факту порушення водієм Правил дорожнього руху не може вважатися належним доказом у зв`язку з відсутністю посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис.

Вказує, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував мотоциклом при тому, як йому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що вказує на відсутність у останнього статусу водія, а тому він був пішоходом, а до пішохода працівники поліції безпричинно не мають права ставити вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння.

До того ж, зазначає, що з відеозапису чітко видно, що поведінка ОСОБА_1 адекватна, мова зрозуміла, чітка, рухи тіла теж адекватні, що не відповідає вказаному у протоколі.

Крім того, поліція не вжила жодних дій, щодо надання ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Намчук В.М. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах адміністративної справи доказах.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- у диску із відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) з нагрудної камери, відповідно до якого, на відео вбачається керування транспортним засобом, ОСОБА_1 не заперечує факту керування транспортним засобом, також йому було повідомлено про ознаки алкогольного сп`яніння; він підтвердив наявність ознак алкогольного сп`яніння; проводити огляд на стан сп`яніння відмовився зі словами «вчора пив, нікуди не поїду», не заявляє жодних клопотань, у тому числі про залучення захисника.

ОСОБА_1 своїми діями порушив п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії працівників поліції, які складали протокол, не визнано протиправними у передбачений законом спосіб.

Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписами із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому достатньо повно відображені події, які відбувались 16 серпня 2023 року за участю ОСОБА_1 .

Відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст.266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже вище перелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності апеляційний суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Суд апеляційної інстанції вважає обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, таким, що відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.33, ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2023 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга Намчука В.М. , який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Намчука Володимира Миколайовича , який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько