ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/90/24 Справа № 192/1644/23 Суддя у 1-й інстанції - Щербина Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Березнуватівка Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засновник ФГ, інші відомості суду не відомі,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в протоколі, водій ОСОБА_1 22 серпня 2023 року об 11 годині 17 хвилин по вул. Адміністративна в районі буд. 5 в с. Березнуватівка Солонянського району Дніпропетровської області керував транспортним засобом автомобілем марки «FORD TRANSIT», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена мова). Від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest» або у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 категорично відмовився, що зафіксовано за допомогою нагрудної відео камери поліцейського № 0. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити; викликати свідків; визнати неналежними та недопустимими докази.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що протокол не було складено за адресою вказаною в ньому; додані до протоколу матеріали не мають переліку, а тому є недопустимими; рапорт працівника поліції не може бути належним та допустимим доказом, оскільки зазначені в ньому обставини не підтверджуються доказами.

Вказує на неможливість складення направлення на огляд в зазначений в ньому час; відеозапис є неналежним доказом, оскільки проводився не згідно з вимогами Інструкції; на жодному з відеозаписів не вбачається ознак спяніння про які вказано в протоколі про адміністративне правопорушення; відсутність свідків спростовується відеозаписом.

Також зазначає, що ОСОБА_1 не роз`яснювалось його прав; суддею було необґрунтовано не взято до уваги клопотання сторони захисту щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції та з фіксацією судового розгляду.

Захисник Севостьянова І.Г. (в режимі відеоконференції) підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_2 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними в справі доказами, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення, направлення на огляд, відеозаписом, рапортом працівника поліції, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Так, на відповідно до відеозаписі зафіксовано момент зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 . Також зафіксовано як працівник поліції неодноразово пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу або у медичному закладі, при цьому останній вчиняє дії щодо ухилення від відповіді. Крім того, на відеозаписі видно як працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 що зараз на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Надалі, ОСОБА_3 неодноразово пропонують пройти огляд на стан спяніння, однак останній, зазначаючи про те, що не довіряє газоаналізатору, також відмовляється й проїхати з працівниками поліції до медичного закладу.

Зафіксовані на відеозаписи обставини справи повністю узгоджується з викладеними обставинами в протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті працівника поліції, та сумнівів щодо правильності встановленого судом першої інстанції обставин не викликають.

Таким чином, переглянувши наявний в матеріалах справи відеозапис, апеляційний суд вважає доведеним той факт, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_3 , його було зупинено працівником поліції та ОСОБА_1 було вчинено дії щодо ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи встановлені обставини справи, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду як водій транспортного засобу, чим порушила вимогу 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим, що останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи встановлені обставини справи, наявність відеозапису події, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання захисника про допит свідків.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 , як особи, що керувала транспортним засобом, від проходження огляду був причиною притягнення його до адміністративної відповідальності.

Наявні в матеріалах справи докази дають можливість встановити наявність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому визнають належними та допустимими.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст. 33 КУпАП у межах, установлених ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені у адміністративному протоколі, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун