Справа № 491/1248/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Надєр Ліма Махді, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 04 жовтня 2022 року органом 5123, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 , не працюючої, протягом року не притягувалась до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИЛА:

30 жовтня 2023 року близько 16 години 40 хвилин ОСОБА_1 , в м. Ананьїв Подільського району Одеської області ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.150 Сімейного кодексу України, відносно своєї малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання потрапила до лікарні з діагнозом «Забій м`яких тканин потилиці».

За вказаним фактом працівником поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 30 жовтня 2023 року серії ВАД №006902 за ст.184 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 з`явилась на виклик суду та під час розгляду справи винною себе у вчиненні вказаного правопорушення не визнала, пояснивши, що 30 жовтня 2023 року вона знаходилась у гостях разом зі свою дочкою. Її дочка гралася на подвір`ї, в цей час їй знадобилося зайти на хвилину в будинок, що вона і зробила, залишивши дочку на подвір`ї, оскільки мала повернутися до неї дійсно за хвилину, однак, перебуваючи в будинку, вона почула крик дочки, після чого вибігла на подвір`я, де її дочка повідомила їй, що вдарилась головою. Вона одразу викликала швидку медичну допомогу, після чого її дочці було надана медична допомога. Вона вважає, що її вини у вказаному немає, оскільки в неї не було умислу на вчинення такого правопорушення, як невиконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї дочки, це сталося через необережність її дочки.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Бойко О.О., який діє на підставі ордеру серії ВН №1289147 від 10 січня 2024 року, під час розгляду справи пояснив, що вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. Зазначене він аргументував тим, що до протоколу не додано належним чином завірені копії документів, в протоколі про адміністративне правопорушення невірно зазначено ім`я дитини, а саме, зазначено « ОСОБА_3 », коли згідно доданої до протоколу копії свідоцтва про народження ім`я дитини « ОСОБА_4 ». Також зазначив, що в протоколі не зазначені відомості про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а доданий до протоколу витяг з бази даних « ОСОБА_5 » є неналежної якості. Також захисник зазначив, що ухиленням від виконання батьківських обов`язків не вважається будь-яка дія, а лише невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов проживання, навчання та виховання дітей, а тому він вважає, що викладена у протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивна сторона не відповідає інкримінованому ОСОБА_1 правопорушенню, передбаченому ч.1 ст.184 КУпАП. Крім того зазначене в протоколі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення не можна визнати конкретним, оскільки в ньому не вказані обставини, які свідчать про склад правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому на думку захисника протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, зокрема, в ньому не зазначено, які саме батьківські обов`язки, передбачені ч.ч.1-7 ст.150 України, 30 жовтня 2023 року не виконала ОСОБА_1 .. Також під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 не конкретизовано, у який саме спосіб ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов проживання, навчання та виховання своєї малолітньої дитини. Таким чином матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б вказували на дії ОСОБА_1 щодо ухилення 30 жовтня 2023 року від виконання батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої дочки.

Захисник під час розгляду справи надав суду письмові пояснення ОСОБА_1 , які підтверджують надані ним пояснення в судовому засіданні.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, заслухавши ОСОБА_1 та її захисника Бойко О.О., приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, частиною 1 ст.184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, а саме, обставин події, яка мала місце 30 жовтня 2023 року близько 16 годин 40 хвилин, зазначених у відповідній графі протоколу, зазначено, що ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Водночас відповідно до доданої до протоколу копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З наведеного вбачається, що наявні розбіжності у зазначені імені дитини в протоколі про адміністративне правопорушення, та яке зафіксоване у копії свідоцтва про народження.

З письмових пояснень лікаря ОСОБА_6 , доданих до протоколу, вбачається, що 30 жовтня 2023 року до Ананьївської лікарні було доставлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто, у вказаних письмових поясненнях також наявні розбіжності у зазначені імені дитини з тим, яке зафіксоване у копії свідоцтва про народження.

Інших медичних документів, які засвідчували б факт звернення та причини звернення ОСОБА_1 до лікарні для надання медичної допомоги її дочці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до протоколу не додано.

Крім того у фабулі протоколу не зазначено в чому саме конкретно полягають дії ОСОБА_1 , тобто, не зазначено конкретні протиправні дії ОСОБА_1 , якими вона порушила свої батьківські обов`язки, та в яких містяться ознаки та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП.

Таким чином судом встановлено, що вказані вище обставини в сукупності виключають в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Так, згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість особи поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, відеоматеріалами та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Відповідно до ст.19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Алене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Частиною 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 184 ч.1, 247, 268, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення від 30 жовтня 2023 року серії ВАД №006902 за фактом вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 04 жовтня 2022 року органом 5123, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , мешканкою АДРЕСА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Повний текст постанови складено 31 січня 2024 року.

Суддя: Надєр Л.М.

Постанова вступила в законну силу „___ _______ 20__ року.