Провадження № 3/127/9994/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року місто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гайду Г.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Замостянським РВ УДМС України у Вінницькій області 24.07.2014, РНОКПП НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12.12.2023 о 14:20 год. в м. Вінниці на автодорозі М30, 403 км + 200м по вул. Немирівське шосе, керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_3 , з`їжджаючи з шляхопроводу в напрямку м. Немирів, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував стан проїжджої частини, в результаті чого здійснив наїзд на відбійник.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 12.12.2023 до нього зателефонувала дружина, яка перебуває в стані вагітності та повідомила, що її болить живіт та вона себе погано почуває, тоді ОСОБА_1 , будучи в стані крайньої необхідності вимушено поїхав до дружини, щоб доставити її в лікарню, при цьому не врахував стан проїжджої частини, не вибрав безпечної швидкості та здійснив наїзд на відбійник.

Захисник Ільніцький І.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 просив суд закрити провадження про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки вважає, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , думку захисника, дослідивши матеріали справи, що надійшли до суду приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Наведена норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до конкретних правил дорожнього руху, порушення вимог яких має бути у причинному зв`язку з їх наслідками.

Пунктом 12.1 Правил дорожнього руху передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 384286 від 12.12.2023 слідує, що ОСОБА_1 12.12.2023 о 14:20 год. в м. Вінниці на автодорозі М30, 403 км + 200м по вул. Немирівське шосе, керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_3 , з`їжджаючи з шляхопроводу в напрямку м. Немирів, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував стан проїжджої частини, в результаті чого здійснив наїзд на відбійник.

Вказані обставини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, крім вищевказаного протоколу, підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 та схемою місця ДТП, наявною в матеріалах справи.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 слідує, що останній 12.12.2023 рухався по «клеверному» мосту, що на вул. Немирівське шосе та під час спуску з нього, автомобіль, наїхавши на болото та відсів, почало заносити. Так, не впоравшись з керуванням ОСОБА_1 наїхав на відбійник.

Твердження ОСОБА_1 і сторони захисту щодо скоєння правопорушення ОСОБА_1 у стані крайньої необхідності суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Статтею 17 КУпАП, визначено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до положень ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності.

Тож, саме посилання захисника на існування крайньої необхідності у вигляді необхідності доставлення вагітної дружини до медичного закладу не може беззаперечно свідчити про необхідність застосування положень ст. ст. 17, 18 КУпАП, а має відповідати фактичним обставинам справи та не викликати сумнівів щодо наявності крайньої необхідності, що повинно бути співставлено з наявними в матеріалах справи доказами, показами, іншими обставинами, що зумовили крайню необхідність.

Беручи до уваги, що небезпека за викладених вище обставин була дійсною, однак могла бути усунута іншим способом, а правопорушення, вчинене ОСОБА_1 є суспільно небезпечною дією, а тому зазначені в клопотанні обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи у зв`язку з вчинення дій особою в стані крайньої необхідності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, цілком доведена та підтверджена відповідними належними доказами, які узгоджуються між собою та жодним чином не спростовані.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень правопорушником.

Суд приходить до переконання, що з метою попередження вчинення ОСОБА_1 аналогічних правопорушень у майбутньому до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 40-1, 124, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійснення примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення до виконання 3 місяці.

Суддя: