Провадження № 3/337/481/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Сидорова Марина Володимирівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліціїпро притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонерки, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

Права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, роз`яснені.

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №887122 від 08.02.2024, який складений інспектором ВРОМ ДТП УПП в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Ларькіним Ю.Ю.: 05.02.2024 року о 14:50 годин в м. Запоріжжі, Хортицький район, по вул. Запорозького козацтва, біля буд.11, пішохід ОСОБА_1 здійснила перехід проїжджої частини у невстановленому для цього місці, внаслідок чого допустила на себе наїзд автомобіля «Volkswagen Golf», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , чим порушила вимоги п.4.7 ПДР. Внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримала легкі тілесні ушкодження.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила звільнити її від адміністративної відповідальності та закрити відносно неї справу про адміністративне правопорушення, оскільки в день та час, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, через наявну у неї хворобу цукровий діабет у неї сталось запаморочення та вона впала, наближення до дороги та власне перехід дороги не пам`ятає.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Згідно зі ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Відповідно до ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, суть адміністративного правопорушення, прізвища та адреси свідків та потерпілих, якщо вони є.

При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.

Крім того, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме інспектор поліції, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто «поза розумним сумнівом» довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Зі змісту вказаної норми КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП становить діяння - порушення правил дорожнього руху, та наслідок - заподіяння шкоди майну, а саме: транспортним засобам, вантажу, автомобільним дорогам, вулицям, залізничним переїздам, дорожнім спорудам чи іншому майну.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. 4.7 ПДР, чим допустила наїзд на себе автомобіля та внаслідок ДТП вона отримала легкі тілесні ушкодження.

При цьому суд констатує, що наслідки у вигляді отримання легких тілесних ушкоджень не становлять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки не вказані у диспозиції статті 124 КУпАП, тому адміністративна відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, яке потягло за собою лише легкі тілесні ушкодження без пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна наставати не може.

В той же час, з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.02.2024 вбачається, що автомобіль «Volkswagen Golf», державний номер НОМЕР_2 має пошкодження в передній частині справа, а саме розбите лобове скло, зламане дзеркало заднього виду, по всій довжині крила маються сліди контакту з тілом пішохода у вигляді замерзлого нашарування бруду, однак у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, чи стали такі пошкодження наслідком ДТП за участі пішохода ОСОБА_1 , жодної інформації щодо наяних пошкоджень саме на транспортному засобі у протоколі не викладено.

При цьому, дані про настання внаслідок вказаної події інших наслідків, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Також у протоколі відсутні дані про потерпілу особу.

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та беззаперечних доказів того, що внаслідок дій ОСОБА_1 , які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, транспортний засіб чи інше майно отримали пошкодження.

П.2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення вини «поза розумним сумнівом» лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Суд наголошує, що за усталеною практикою ЄСПЛ, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Отже, оскільки судом встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відсутні, а згідно зі ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, то підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності немає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з тим, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, то на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі слід закрити.

Керуючись ст. 7, 8, 9, 124, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя М.В.Сидорова