ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 632/1642/23 Головуючий суддя І інстанції Васянович Г.М.
Апеляційне провадження № 33/818/96/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.3 ст.172-20 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакула Н.С.,

захисника - Лєдєньової С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 23 жовтня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 23.10.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мар`янівка Маловисківського району Кіровоградської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця Збройних Сил України, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , обіймає посаду старшого стрільця, згідно із постановою судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 30.06.2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. 00 коп.

Постановою встановлено, що 29.09.2023 року о 22 годині військовослужбовець - солдат ОСОБА_1 , перебував у тимчасовому розташуванні військової частини НОМЕР_1 - АДРЕСА_2 , під час виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду (воєнного стану), у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 23.10.2023 року скасувати, ухваливши нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що висновки суду, що викладені в оскаржуваному судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки він не відмовлявся від огляду на місці та він не перебував у стані алкогольного спяніння, його з порушенням вимог чинного законодавства було доставлено до стаціонара №2 ЛГМО, порядок складання протоколу не відповідає вимогам ст.266-1 КУпАП та Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення.

Крім того, апелянт зазначає, що при складанні протоколу ДНХ-1 №10062 від 29.09.2023 року йому не були роз`ясненні ст.63 Конституції України та права і обов`язки, передбаченій ст.268 КУпАП. У цьому протоколі також не зазначені відомості про свідків та відсутні їх підписи, не зазначено які саме ознаки алкогольного сп`яніння у нього було виявлено.

ОСОБА_1 також зазначає, що у висновку №852 не зазначено результат огляду у проміле, а також не зазначено хто такий ОСОБА_2 , чи є він посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління ВСП направляти військовослужбовців на медичний огляд, чи був він присутнім при його обстеженні або інші особи, яким технічним засобом здійснювався огляд. Лікарем-терапевтом були грубо порушені його права щодо відмови в задоволенні клопотання про те, щоб у нього взяли кров та сечу для аналізу.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки показанням свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В судові засідання, які призначалися судом апеляційної інстанції на 12.01.2024 року, 16.02.2024 року та 15.03.2024 року, ОСОБА_1 не з`явився.

При цьому, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату та місце судового розгляду, в тому числі через командування військової частини, де проходить військову службу (а.с.79, 81, 86, 88, 89, 93, 94, 99, 100, 104).

10.01.2024 року до Харківського апеляційного суду надійло клопотання ОСОБА_1 про забезпечення проведення судових засідань у цій справі в режимі відеоконференції між Харківським апеляційним судом та Первомайським міськрайонним судом Харківської області (а.с.82).

Постановою Харківського апеляційного суду від 11.01.2024 року задоволено клопотання ОСОБА_1 та призначено провести апеляційний розгляд у цій справі між Харківським апеляційним судом та Первомайським міськрайонним судом Харківської області за участю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.84).

Крім того, з метою забезпечення реалізації процесуальних прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, 22.01.2024 року та 26.02.2024 на адресу військової частини, в якій ОСОБА_1 проходить військову службу, апеляційним судом направлено лист, в якому було зазначено, що командиру цієї в/ч належить забезпечити явку ОСОБА_1 в судове засідання до Харківського апеляційного суду або забезпечити його участь в судовому засіданні в Первомайському міськрайонному суді Харківської області в режимі відеоконференції, або іншими способами надати ОСОБА_1 письмові пояснення (а.с.89, 101).

12.02.2024 року та 04.03.2024 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла відповідь командира в/ч НОМЕР_1 , в якій останній зазначив, що солдат ОСОБА_1 ознайомлений з листами суду апеляційної інстанції і прибуде 16.02.2024 року та 15.03.2024 року до Первомайського міськрайонного суду Харківської області для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції між апеляційним судом (а.с.94, 104).

Разом з цим, 16.02.2024 року та 15.03.2024 року ОСОБА_1 не з`явився ні до Харківського апеляційного суду, ні до Первомайського міськрайонного суду Харківської області для його участі в судовому засіданні, в тому числі в режимі відеоконференції.

Крім того, будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду від ОСОБА_1 до канцелярії Харківського апеляційного суду не надходило.

15.03.2024 року захисник Лєдєньова С.М., яка з`явилася до Первомайського міськрайонного суду Харківської області для її участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, до початку апеляційного розгляду повідомила суду апеляційної інстанції, що вважає за можливе проведення судового розгляду за відсутності її підзахисного - ОСОБА_1 .

При цьому, суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Належить також врахувати, що саме ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 23.10.2023 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також, згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

Проте, відповідно до ч.4 ст. 294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Тобто, суд апеляційної інстанції не має процесуальної можливості постійно та систематично відкладати розгляд справи та оголошувати перерву у судовому засіданні з підстав, які об`єктивно свідчать про затягування розгляду справи, оскільки строк розгляду справи судом апеляційної інстанції є дуже стислим, що передбачено ч.4 ст. 294 КУпАП.

Також, належить врахувати, що 15.03.2024 року в судове засідання ані в суд апеляційної інстанції, ані до Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 23.10.2023 року ОСОБА_1 не з`явився, будь-яких клопотань, а також письмових пояснень від нього до канцелярії суду не надходило, на зв`язок в режимі відеоконференції останній не вийшов.

За таких обставини, враховуючи думку захисника Лєдєньової С.М., апеляційний суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлені про дату та час апеляційного розгляду і будь-яких клопотань про відкладення судового засідання не подавав, з урахуванням доводів, які містяться в апеляційній скарзі, та наявних відомостей у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши доводи захисника Лєдєньової С.М., яка підтримала апеляційну скаргу сторони захисту, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Так, указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово було продовжено та діє і на час апеляційного.

Відповідно до ст..ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Так, диспозицією ч.3 ст.172-20 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дії, передбачені ч.1 або ч.2 цієї статті, вчинені особою в умовах особливого стану, зокрема за виконання військовослужбовцями, військовозобов`язанами та резервістами обов`язків військової служби в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків, - стаття 44, частини друга і третя статті 123, статті 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7).

На обґрунтування доведеності винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, які містяться в матеріалах справи, а саме на відомості: протоколу ДНХ-2 № 10062 про військове адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП від 29.09.2023 року (а.с.4-5); висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 852 від 29.09.2023 року (а.с.6); копії військового квитка серії НОМЕР_2 (а.с.7); повідомлення Директора Комунального некомерційного підприємства «Лозівське територіальне медичне об`єднання» (а.с.41); направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння, складеного начальником 3 групи охорони ППС 1 взводу охорони та ППС 3 роти ВСП сержантом ОСОБА_2 29.09.2023 року (а.с.42); витягу із Журналу реєстрації медичних оглядів з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - запис № 852 (а.с.43-44).

Зокрема, згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення ДНХ-2 № 10062 від 29.09.2023 року, 29.09.2023 року о 22 годині солдат ОСОБА_1 був виявлений у тимчасовому розташуванні військової частини НОМЕР_1 - АДРЕСА_2 , який виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, що настав з моменту введення воєнного стану в Україні, чим, порушивши вимоги ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в КНП «Лозівське ТМО» Лозівської міської ради. У результаті огляді проведеного огляд на стан сп`яніння встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння (висновок №852 від 29.09.2023 року, складеного о 23 год. 30 хв.) (а.с. 1-2).

До того ж, відповідно до цього протоколу, у ньому зазначені вимоги ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, з положеннями яких ОСОБА_1 було особисто ознайомлено (а.с.1).

Крім того, ОСОБА_1 відмовився надавати будь-які пояснення у цьому протоколі, що підтверджується підписами двох свідків (а.с. 2).

Також належить врахувати, що цей протокол складений складно відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, а саме уповноваженою на це посадовою особою - командиром 1 взводу охорони та ППС 3 роти ВСП в/ч НОМЕР_3 - лейтенантом ОСОБА_6 (а.с. 1-2).

Тобто, порушення вимог, передбачених ч.1 ст.255 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, оскільки протокол складений уповноваженою на те посадовою особою.

Окрім цього, з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 852 від 29.09.2023 року вбачається, що результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є позитивним та складає 0,66% (а.с.6).

Відповідно до відомостей витягу із Журналу реєстрації медичних оглядів з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (запис № 852) та копії направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння, складеного начальником 3 групи охорони ППС 1 взводу охорони та ППС 3 роти ВСП сержантом ОСОБА_2 , від 29.09.2023 року, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 29.09.2023 року о 23 годині 10 хв. був направлений до КНП «Лозівське ТМО» для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, за результатами якого лікарем - о 23 годині 30 хв. був встановлений діагноз «0,66 ‰ Алкогольне сп`яніння». Примірники відповідного висновку отримали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Судом першої інстанції надана вірна оцінка доводам сторони захисту та надані належно обґрунтовані висновки про те, що ОСОБА_1 був направлений для проведення огляду у закладі охорони здоров`я 29.09.2023 року о 23 годині 10 хв., його огляд був проведений у цей день у період часу з 23 години 10 хв. до 23 години 30 хв., із чого слідує, що лікарем під час складання висновку було допущено помилку у зазначенні часу направлення на огляд та зазначені часу огляду: направлення на огляд - 23 год. 30 хв., замість вірного - 23 год. 10 хв. та час огляду - 23 год. 10 хв., замість вірного 23 год. 30 хв. Однак зазначена обставина жодним чином на результати огляду не впливає.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Доводи захисника Лєдєньової С.М. та ОСОБА_1 про те, що останній не знаходився в стані алкогольного сп`яніння з тієї обставини, що у висновку № 852 від 29.09.2023 року результат огляду зазначений у відсотках, а не у проміле, на переконання апеляційного суду, є безпідставними, оскільки згідно вищенаведеного висновку № 852 вбачається, що 29.09.2023 року ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, що чітко вказано лікарем, що складав цей висновок (а.с.6).

Крім того, з витягу із Журналу реєстрації медичних оглядів з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (запис № 852) вбачається, що за результатами огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння та результат огляду становить 0,66 ‰. При цьому, цей запис у журналі зроблений лікарем, який складав висновок № 852 від 29.09.2023 року (а.с.43-44).

Відповідно до п.7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

За таких обставин, враховуючи наявність висновку № 852 щодо результатів медичного огляду для встановлення факту сп`яніння від 29.09.2023 року , ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 в цій частині є суб`єктивною та безпідставною, оскільки, на переконання апеляційного суду, у висновку № 852 від 29.09.2023 року лікарем помилково зазначено результат огляду у відсотках, замість вірного - у проміле.

Також апеляційний суд враховує, що до початку та під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисник Лєдєньова С.М. не заявляли клопотань про виклик та допит в суді апеляційної інстанції лікаря-нарколога, який провадив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння та склав висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 852 від 29.09.2023 року.

Крім того, захисник Лєдєньова С.М. не була позбавлена процесуальної можливості звертатися з адвокатськими запитами до керівництва Комунального некомерційного підприємства «Лозівське територіальне медичне об`єднання», в тому числі щодо наявності сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку вимірювання технічного приладу, для підтвердження версії сторони захисту про помилковість висновку № 852 від 29.09.2023 року щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, твердження сторони захисту про те, що висновок № 852 щодо результатів медичного огляду для встановлення факту сп`яніння від 29.09.2023 року не підтверджує перебування ОСОБА_1 29.09.2023 року в стані алкогольного сп`яніння, на думку суду, є необґрунтованими та суб`єктивними.

Більш того, вина ОСОБА_1 підтверджується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, окрім вищенаведених письмових доказів, також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були безпосередньо допитані в суді першої інстанції та попереджені про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань.

Зокрема, свідок ОСОБА_5 в суді першої інстанції пояснив, що він є військовослужбовем військової частини НОМЕР_1 - солдата резерву. Свідок зазначив, що він спільно із військовослужбовцем ОСОБА_1 протягом дня 29 вересня 2023 року вживали алкогольні напої - горілку. При цьому ОСОБА_5 пояснив, що алкогольні напої вони вживали за межами військової частини. Вживши алкоголь він разом із ОСОБА_1 повертався у тимчасове розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 . Також ОСОБА_5 повідомив, що у цей же день, під час вечірнього шикування, командир взводу виявив як у нього, так і у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а фактично те, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння. За таких обставин він разом із ОСОБА_1 був доставлений у заклад охорони здоров`я, що розташований у АДРЕСА_2 , де за направленнями військовослужбовця Військової служби правопорядку, який перебував у закладі охорони здоров`я, та у його присутності, був проведений їх огляд на стан алкогольного сп`яніння. В результаті огляду, що проводився із використанням спеціального технічного засобу, призначеного для вимірювання концентрації алкоголю у повітрі, яке видихається людиною, було встановлено, що він, свідок, та ОСОБА_1 перебувають у стані алкогольного сп`яніння, про що були складені відповідні висновки. У подальшому вони були направлені до місця дислокації підрозділу Військової служби правопорядку у АДРЕСА_2 , де відносно нього та ОСОБА_1 були складені протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Крім того, свідок ОСОБА_5 повідомив суду першої інстанції, що оскільки ОСОБА_1 був незгоден із висновком щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та протоколом про адміністративне правопорушення, то він відмовився від надання пояснень та підписання цих документів.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в суді першої інстанції повідомили, що вони є військовослужбовцями, які проходять військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Свідки зазначили, що 29.09.2023 року пізно вечором за наказом командира вони разом доставили військовослужбовців цієї ж військової частини ОСОБА_5 і ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 для проведення їх огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Свідок ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, його поведінка не відповідала обстановці - ОСОБА_1 ображав його, свідка, висловлював йому погрози. Свідок ОСОБА_3 також повідомив суду, що в закладі охорони здоров`я, що знаходиться у АДРЕСА_2 , за направленням військовослужбовця Військової служби правопорядку, у їх присутності, був проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_1 , при цьому на вимогу останнього йому був наданий мундштук, який був розпакований у його присутності і який у подальшому був використаний для проведення огляду ОСОБА_1 на спеціальному технічному засобі.

Крім того, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зазначили в суді першої інстанції, що за результатами огляду було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, про що лікар склав відповідний висновок. У подальшому, за місцем розташування підрозділу Військової служби правопорядку у АДРЕСА_2 , щодо ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення. Так як ОСОБА_1 був незгоден із висновком щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та протоколом про адміністративне правопорушення, то він відмовився від надання пояснень, підписання зазначених документів та отримання другого примірника протоколу. Вказані факти були засвідчені свідками шляхом здійснення підписів у відповідних частинах протоколу про адміністративне правопорушення.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що пояснення свідка ОСОБА_5 не можуть бути доказами у справі, оскільки ці пояснення повністю відповідають відомостям протоколу ДНХ-2 10062 про військове адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та висновоку № 852 щодо результатів медичного огляду для встановлення факту сп`яніння від 29.09.2023 року, а також узгоджуються з іншими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а тому, на переконання апеляційного суду, апелянтом не надано доказів про те, що свідок ОСОБА_5 має особисту зацікавленість щодо розгляду цієї справи чи має намір обмовити ОСОБА_1 , у звязку з чим підстав ставити під сумнів показання цього свідка у суду апеляційної інстанції немає.

Отже, свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були безпосередньо допитані під час судового розгляду в суді першої інстанції за участі сторони захисту, були попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань та підтвердили, що за результатами огляду в медичному закладі встановлено, що ОСОБА_1 29.09.2023 року перебував в стані алкогольного сп`яніння, що повністю узгоджується з відомостями вищезазначених письмових доказів, у зв`язку з чим у суду апеляційної інстанції відсутні процесуальні підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків.

Щодо апеляційних доводів ОСОБА_1 про порушення порядку його огляду на стан алкогольного сп`яніння та відсутності підстав для направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я, апеляційний суд зазначає наступне.

Правова процедура, що визначає механізм проведення огляду військовослужбовців на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, регламентована ст. 266-1 КУпАП.

Так, процедура огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців ЗСУ закріплена у статті 266-1 КУпАП, якою було доповнено КУпАП Законом України № 2839-IX від 13.12.2022 року.

Згідно з частинами 1, 2, 4, 6 статті 266-1 КУпАП, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці ЗСУ, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців ЗСУ на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у ЗСУ або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця ЗСУ на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців ЗСУ на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців ЗСУ на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з частиною 7 цієї ж статті, порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За встановленими судом обставинами справи, 29.09.2023 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 був виявлений у тимчасовому розташуванні військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння та у цей день о 23 годині 10 хв. був направлений до КНП «Лозівське ТМО» для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, за результатами якого лікарем - о 23 годині 30 хв. був встановлений діагноз «0,66 ‰ Алкогольне сп`яніння».

З системного аналізу положень ст. 266-1 КУпАП можна зробити висновок, що огляд на стан алкогольного сп`яніння безумовно не може бути проведений одразу в медичному закладі за згодою всіх учасників.

Натомість, з аналізу змісту ст. 266-1 КУпАП можна зробити висновок, що відсутність пропозиції уповноваженої посадової особи військовослужбовцю пройти відповідний огляд на місці може бути, з врахуванням конкретних обставин події, легітимною підставою для відмови такого військовослужбовця від проходження огляду одразу в медичній установі, проте обставини справи, яка є предметом цього судового розгляду, не стосуються відмови військовослужбовця від проходження огляду на стан сп`яніння.

Разом із тим, матеріали цієї справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 вимагав пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці вчинення правопорушення із використанням спеціальних технічних засобів, що може свідчити про порушення вимог ст. 266-1 КУпАП з огляду на вказані вище обставини.

При цьому, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що сторона захисту не заперечує факту проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння в КНП «Лозівське територіальне медичне об`єднання».

Більш того, під час апеляційного розгляду захисником не наведено будь-яких доводів про те, яким чином огляд на стан сп`яніння на місці скоєння правопорушення міг би підтвердити версію сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не перебував 29.09.2023 року у тимчасовому розташуванні військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про відсутність відеозапису на підтвердження дотримання вимог проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до норм ч. 6 ст. 266-1 КУпАП, огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння проводився у присутності двох свідків, що підтверджується, складеним уповноваженою особою, актом та протоколом про вчинення адміністративного правопорушення.

Належить взяти до уваги, що протокол про військове адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, складений відповідно до вимог Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 329 від 23.10.2021, у тому числі щодо зазначення у ньому дати і місця його складання, посади, прізвища, імені, по батькові особи, яка його склала; відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місця, часу вчинення і суті адміністративного правопорушення, зафіксовані у ньому дані узгоджуються із сукупністю інших доказів, тому суд доходить висновку, що цей документ складений у передбачений законодавством спосіб та є належним і допустимим доказом.

Суд також бере до уваги те, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями командира 1 взводу охорони та ППС 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_3 - лейтенанта ОСОБА_6 під час направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для огляду на стан алкогольного сп`яніння, складання ним протоколу та адміністративних матеріалів за цим протоколом, а також із діями лікаря КНП «Лозівське територіальне медичне об`єднання», який провадив огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 та захисник Лєдєньова С.М. не скористалися своїм конституційними та процесуальним правом і не оскаржували дії цих посадових осіб, тобто сторона захисту не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії цих осіб до їх керівництва або до відповідних вищих посадових осіб, хоча мали для цього достатньо часу.

Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність дій лейтенанта ОСОБА_6 під час направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу та складення ним протоколу, а також дій лікаря КНП «Лозівське територіальне медичне об`єднання», який провадив огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склав висновок № 852 щодо результатів медичного огляду для встановлення факту сп`яніння від 29.09.2023 року.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей з відомостей ЄРДР щодо порушення кримінального провадження за фактом фальсифікації матеріалів цієї справи, а тому апеляційні доводи в цій частині є необґрунтованими та суб`єктивними.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП є необґрунтованими, оскільки виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а вина ОСОБА_1 доведена доказами, що досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду та яким надана повна та вмотивована оцінка в оскаржуваному судовому рішенні.

Змістовний аналіз структури правової норми ч. 3 ст.172-20КУпАП вказує на те, що ця норма встановлює пряму диспозицію (в даному конкретному випадку, перебування на території військової частини під час виконання обовязків військової служби на території тимчасового розташування військової частини, в умовах особливого періоду, в стані алкогольного сп`яніння), за яку прямо передбачено адміністративну відповідальність - накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу або арешт з утримання на гауптвахті.

Водночас ні захисником, ні правопорушником не наведено доказів на підтвердження того, що 29.09.2023 року ОСОБА_1 не виконував службових обов`язків, що ставить під сумнів доводи апеляційної скарги.

Крім того, під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції встановлено, що 29.09.2023 року о 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебував на території тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 та виконував службові обов`язки в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком № 852 щодо результатів медичного огляду для встановлення факту сп`яніння від 29.09.2023 року та вищезазначеними письмовими і поясненнями свідків у цій справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 , які він зазначив в апеляційній скарзі, та твердження захисника Лєдєньової С.М., які вона надала під час апеляційного розгляду, щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Отже, у ході апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, яке підтверджується доказами, які доповнюють один одного та були досліджені під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів. Такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому не вбачає підстав для його скасування, у зв`язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 23 жовтня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков