Єдиний унікальний номер 229/1974/24
Номер провадження 3/229/987/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Гонтар А.Л., розглянувши матеріали, які надійшли від військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Садки Стрийського р-ну Львівської області, громадянина України, який працює (проходить службу) у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця-помічника гранатометника 3 гірсько-штурмового відділення 3 гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти, у військовому званні - солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше протягом року, до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення не притягувався,

за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

15 березня 2024 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії в/ч НОМЕР_1 № 014 від 07.03.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Згідно протоколу, 06.03.2024 року близько о 08 год. 25 хв. на території розташування військової частини НОМЕР_1 , що тимчасово розташована у АДРЕСА_2 , військовослужбовець військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, в матеріалах справи є його заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст.268 КУпАП, присутність особи-правопорушника при розгляді справи про адміністративне правопорушення передбаченого ст. 172-20 КУпАП не є обов`язковим, суддя вважає, що справу можливо розглядати без особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частина 2 ст.172-20 КУпАП передбачає відповідальність за участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів.

Диспозиція частини 3 ст.172-20 КУпАП, передбачає відповідальність за: дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження вчиненого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 суду надані такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії в/ч НОМЕР_1 № 014 від 07.03.2024 р., акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 886 від 06.03.2024 р., роздруківка проведеного тесту на алкоголь № 00419 від 06.03.2024 р., витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.01.2024 р. № 18, копія військового квитка та заява правопорушника.

Згідно акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 886 від 06.03.2024 р., ОСОБА_1 06 березня 2024 року о 09 год. 15 хв. був оглянутий лікарем медичного пункту медичної роти військової частини НОМЕР_2 за допомогою алкотестера «Алкофор 505» с.н. 00412.

Відповідно до роздруківки результатів тесту на алкоголь № 00419 від 06.03.2024 р. заміри здійснювались приладом «Алкофор 505» № 00412 при температурі повітря +22,3 Со.

За результатами проведеного огляду та тесту на стан сп`яніння встановлено позитивну пробу 0,221 % проміле.

Пунктом 7 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, передбачено граничний розмір вмісту алкоголю в крові більше ніж 0,20 % проміле.

Алкотестер «Алкофор-505» має свої технічні характеристики, діапазон вимірювань та межі допустимої похибки.

Судом встановлено, що посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи не додано копії сертифікату перевірки засобів вимірювальної техніки; копії декларації про відповідність продукції вимогам технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, копії сертифікату налаштування (калібрування) алкотестера.

У зв`язку з чим, суд не може самостійно встановити межі допустимої абсолютної похибки Алкотестера «Алкофор-505».

На думку суду, посадова особа, що проводила обстеження солдата ОСОБА_1 не врахувала технічні характеристики алкотестера "Алкофор-505" № 00412, а саме межі допустимої та відносної похибки приладу і результат обстеження - 0,221 % проміле.

З урахуванням вищезазначеного результату, посадова особа не здійснила повторне проведення тесту, а також не запропонувала військовослужбовцю ОСОБА_1 пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі для встановлення більш точного результату.

Суддя вважає, що в організмі ОСОБА_1 могло бути виявлено алкоголь на рівні допустимої похибки та не тягне за собою наслідків притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

У зв`язку з вищенаведеним, суддя ставить під сумнів акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 06.03.2024 року, роздруківку проведеного тесту на алкоголь № 00419 від 06.03.2024 р., які не можуть бути достатніми і беззаперечним доказами вини правопорушника.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Склад адміністративного правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Подія правопорушення пов`язана з відбуттям певного явища, тобто факту правопорушення. Така подія може бути обумовлена як усвідомленими діяннями, так і не залежати від волі і бажання особи.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Нявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпції; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими.

Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

Сам по собі факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини.

Вищевикладені обставини унеможливлюють додержання судом вимог КУпАП, при розгляді адміністративної справи і порушують права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дають суду можливості з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 62 Конституції України встановлює, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

У відповідності до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, з урахуванням наявних сумнівів доведеності вини правопорушника, суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, не доведена та не підтверджена належними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 284, 287, 289, 291 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: А.Л. Гонтар