ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/608/24 Справа № 216/7905/23 Суддя у 1-й інстанції - БУТЕНКО М. В. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м.Кривий Ріг

15.03.2024р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційног о суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області Залізняк Р.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Булгакова В.С. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.02.2024р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170грн.

за участю особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Булгакова В.С.

представника потерпілого ОСОБА_2

малолітнього потерпілого ОСОБА_3

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170грн.

Із постановою суду не погодився захисник Булгаков В.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій:

- вважає, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 такими, що не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, показання свідків у постанові наведені неточно;

- вказує, що ОСОБА_1 не вчиняв насильницьких дій щодо сина, конфлікт стався із дружиною, яка стала ображати ОСОБА_1 та провокувати сина на конфлікт, знімаючи його на камеру телефону, син через це став нервувати, а ОСОБА_1 намагався заспокоїти сина;

- зазначає, що рішення працівника поліції про складання протоколу щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ґрунтувалося на поясненнях ОСОБА_2 - представника неповнолітнього малолітнього ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 матері ОСОБА_1 , яка не була присутня при події;

- наголошує, що допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та працівник поліції не були присутніми при події, та обставини справи їм відомі зі слів самої ОСОБА_5 ;

- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доводи захисника ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , які підтримали подану апеляційну скаргу та прохали її задовольнити, ОСОБА_2 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, пояснення малолытнього ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги за таких підстав.

Як вбачається з оскаржуваної постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 09.11.2023р. о 18:30год. в АДРЕСА_1 , вчинив дії психологічного і фізичного характеру відносно свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою, образливими словами, штовхав та викручував руки, чим вчинив домашнє насильство психічного та фізичного характеру та порушив, вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою винуватість не визнав, пояснив, що не застосовував насильство щодо сина, а лише намагався його заспокоїти, тримаючи його за руки, оскільки в того почалась істерика через те, що його мати викликала поліцію.

Суд першої інстанції заперечення сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення відкинув, вважаючи їх намаганням уникнути відповідальності, визнав ОСОБА_1 винуватим за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та в обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 суд першої інстанції поклав:

- протокол про адміністративне правопорушення ВАВ № 995520 від 0911.2023р., який складено правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку;

- рапорт інспекторачергового Криворізького РУП ГУНП України в Дніпропетровській області, яка прийняла заяву про вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 щодо його сина ОСОБА_3 ,

- протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 09.11.2023р. за заявою законного представника малолітнього потерпілого матері дитини ОСОБА_2 ;

- письмові поясненнями законного представника малолітнього потерпілого матері дитини ОСОБА_2 про вчинення батьком насильства над дитиною.

Крім того судом першої інстанції були допитані безпосередньо ОСОБА_2 - мати малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 мати особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та працівник поліції Дубчак Б.І., яким було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Законний представник малолітнього потерпілого, його мати ОСОБА_2 в судовому засіданні прохала притягти ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо сина, та показала, що її чоловік ОСОБА_1 вже декілька років знущається над їх спільним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залякує його, щоб зламати його непокору. 09.11.2023р. після повернення з роботи її чоловік почав сварку із сином, в ході якої викручував дитині руки, штовхав, його ображав словесною лайкою, заштовхував головою до мийки й обливав водою. Це продовжувалось тривалий час, приблизно годину і заспокоїти чоловіка їй не вдавалось, внаслідок дій чоловіка дитина намагалася вистрибнути у вікно. Вона особисто тричі телефонувала свекрусі, щоб та втрутилась в конфлікт і заспокоїла ОСОБА_1 , але та не прийшла, після чого вона викликала поліцію. Також зазначила, що дитина настільки залякана батьком, що боїться вийти з прибудинкової території на вулицю, протиправна поведінка батька щодо сина продовжується і на час розгляду справи у суді.

Свідок інспектор СПДН ВП Криворізького РУП ГУНП, в судовому засіданні пояснив, що 09.11.2023р. прийшов до будинку родини Федьків за викликом до поліції про домашнє насильство. В будинку також була матір ОСОБА_1 ОСОБА_4 , яка пояснила, що між батьком та малолітнім сином був конфлікт. Також він опитав сусідку родини, яка пояснила, що відбувся конфлікт, і такі випадки доволі часто у цій родині відбуваються. Дитина знаходилась в дуже емоційному стані.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_1 , і бабусею малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 09.11.2024р. між сином та онуком стався конфлікт, її невістка телефонувала їй та просила прийти, однак вона не змогла одразу прийти за станом здоров`я. Вона прийшла до сина вже після сварки. Їй стало відомо, що спочатку відбувся конфлікт між її сином та онуком, після чого дитина вже сперечалась з мамою через те що невістка викликала працівників поліції.

Суд першої інстанції дослідивши письмові докази та допитавши свідків, встановив, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», п.п.14 та 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. 150 Сімейного кодексу та ст. 10 ЗУ. «Про охорону дитинства», та своїми діями вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає рішення суду першої інстанції помилковим, та таким що не відповідає фактичним обставинам справи за таких підстав.

Допитаний судом апеляційної інстанції малолітній ОСОБА_3 показав, що його відносини з батьком нормальні, батько його не ображає. Батько іноді свариться з мамою та йому це не подобається. Обставини, за яких батька притягли до відповідальності заперечив.

Допитана судом апеляційної інстанції ОСОБА_5 підтвердила свої показання в суді першої інстанції, та наголосила що син все заперечує, оскільки боїться батька.

Допитаний судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 показав, що своєї винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, відносини із сином у нього нормальні, не конфліктні. Сварки стаються через дружину, яка провокує конфлікти. В день події між ним та дружиною стався конфлікт, вона висловлювалась на його адресу нецензурною лайкою, ображала, від чого дитина стала нервувати, а він намагався заспокоїти сина.

На підтвердження свої показань щодо доброзичливих відносин із дитиною ОСОБА_1 надав довідку про використання санаторно-курортних путівок з місця роботи № 53-27/131 від 07.12.2023р. відповідно до якої він особисто із дружиною та сином відвідував санаторій в м. Скадовськ у 2018р., у 2019р., у 2022р., та у 2023р.

При цьому у 2023р. він перебував у санаторії вдвох із сином із 18.03.2023р. по 30.03.2023р.

Також ОСОБА_1 надано копії путівок №№ 63, 64 на його ім`я та ім`я сина ОСОБА_3 до готельно-оздоровчого комплексу із терміном перебування з 17.03.2024р. по 29.03.2024р., тобто батько і син також оздоровлюватимуться вдвох.

Тобто останні два роки батько й син оздоровлюються вдвох.

Відповідно до побутової характеристики з місця мешкання ОСОБА_1 проживає вказаним місцем з 2006р. та за вказаний період негативних відгуків на його адресу не надходило.

Відповідно до характеристики з місця роботи встановлено, що ОСОБА_1 працює на дільниці № 19 шахти «Криворізька» з 2021р. та характеризується як сумлінний працівник, який користується повагою у колективі, неконфліктний, нарікань з боку керівництва не має.

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 з 2010р. до теперішнього часу працює шахтарем на різних посадах.

Наведені вище докази дають суду апеляційної інстанції обґрунтовані підстави вважати, що фактичні обставини справи, при яких щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП судом першої інстанції були встановлені неповно та невсебічно.

Такий висновок суду апеляційної інстанції ґрунтується на наступному.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення працівник поліції ОСОБА_7 , який складав протокол щодо ОСОБА_1 та мати ОСОБА_1 не були присутніми при події 09.11.2023р. та про конфліктну ситуацію їм відомо лише зі слів ОСОБА_5 , про яку вони повідомили суд першої інстанції, а отже їх показання суд апеляційної інстанції не можна сприйняти, як самостійні та незалежні.

Тобто про вказівку на конфлікт між ОСОБА_1 його та малолітнім сином ОСОБА_3 наголошувала лише безпосередній свідок ОСОБА_2 , яка особисто таку ж інформацію повідомила на лінію «102».

Таким чином посилання суду першої інстанції на рапорт інспекторачергового Криворізького РУП ГУНП України в Дніпропетровській області, яка прийняла заяву про вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 щодо його сина ОСОБА_3 не можна вважати беззаперечним доказом його винуватості, оскільки він сформований лише зі слів ОСОБА_2 , яка є зацікавленою особою.

Слід звернути також увагу, що і саме повідомлення ОСОБА_2 про вчинення щодо сина домашнього насильства батьком мають певні суперечності у своєму змісті, на які суд першої інстанції не звернув увагу, а саме свідок ОСОБА_5 вказала, що батько ОСОБА_1 викручував дитині руки, штовхав, його ображав словесною лайкою, заштовхував головою до мийки й обливав водою, проте жодних тілесних ушкоджень у дитини зафіксовано не було.

Крім того свідок ОСОБА_7 повідомив, що при прибутті на виклик до місця мешкання родини ОСОБА_8 він також опитав сусідку родини, яка пояснила, що відбувся конфлікт, і такі випадки доволі часто у цій родині відбуваються, проте відомості про вказану сусідку матеріали справи не містять, її особа суду невідома, та її показання не можливо перевірити відповідно до вимог ст.ст. 252, 272 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції дотримуючись вимог ст. 280 КУпАП зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції окремо вважає необхідним наголосити, що при розгляді апеляційної скарги щодо ОСОБА_1 очевидними є недоброзичливі відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що викликає певний роздум похідних такої ситуації.

Суд апеляційної інстанції, керуючись ч. 5 ст. 4 ЗУ «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005р. № 3262, відповідно до якого суди мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів ЄДРСР, встановлено наступне.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.10.203р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою представника позивача - адвоката Ряснянської Інни Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу, про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

04.01.2024р. до початку підготовчого судового засідання від представника відповідача, адвоката Булгакова В.С. по справі надійшла зустрічна позовна заява про визначення місця проживання сина ОСОБА_3 разом з батьком - ОСОБА_1 за місцем його реєстрації.

На думку суду апеляційної інстанції, намагання ОСОБА_2 притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за домашнє насильство над спільним сином, є спробою створити негативний образ ОСОБА_1 , який міг би бути використаний у подальших судових засіданнях щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, а як наслідок і стягнення аліментів на її виховання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, врахувавши наведене вище приходить до висновку, що суд першої інстанції припустився спрощеного та однобічного підходу, повно та всебічно не з`ясував всіх обставин справи, що призвело до передчасного рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Таким чином суд апеляційної інстанції не може визнати постанову суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим судовим рішенням, що є підставою для її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за принципом «поза розумним сумнівом».

Досліджені судом апеляційної інстанції матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять ознак фізичного чи психологічного насильства з боку ОСОБА_1 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , а допитані судом апеляційної інстанції ОСОБА_2 , малолітній ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та додатково досліджені копії наведених вище документів щодо особи ОСОБА_1 спростовують відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.02.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170грн. задовольнити.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.02.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170грн. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя