Єдиний унікальний номер: 378/87/24
Провадження № 3/378/70/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2024 року смт. Ставище

Суддя Ставищенського районного суду Київської області Скороход Т. Н.,за участю захисника Овчаренка Д.К., законного представника неповнолітнього ОСОБА_1 Потьомкіної Г. М., розглянувши матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП НПУ, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за ст.ст. 122-2 ч. 1, 126 ч. 5, 130 ч. 2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , якого постановою судді Ставищенського районного суду Київської області від 17.08.2023 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, і оштрафовано на 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, 20 січня 2024 року, близько 22 години 45 хвилин, по вул. Перемоги в с. Гостра Могила, не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, повторно керував автомобілем ВАЗ-21043, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, від огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився, при цьому, не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, подану поліцейським шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив п.п. 2.1«а», 2.4, 2.5 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , в присутності матері ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 , вину свою не визнав, пояснив, що 20 січня 2024 року він разом із друзями відпочивав в кафе, де він, близько 17 год., пригубив вина. Близько 23 год., він разом із другом ОСОБА_4 на автомобілі ВАЗ 21043, який належить його батькові, за кермом якого був останній, рухалися в с. Гостра Могила. Він сидів на задньому пасажирському сидінні за водієм. Вони бачили, що позаду них їхали працівники поліції, але думали, що останні їдуть на виклик. Під`їхавши до будинку номер 18 по вул. Перемоги в с. Гостра Могила, зупинилися, після чого, біля них зупинився автомобіль працівників поліції. Поліцейський, підійшовши до їхнього автомобіля, витягнув його з заднього сидіння автомобіля і заломив йому руки. На його запитання «за що його витягли з автомобіля» поліцейський пояснив, що він нібито, керуючи даним автомобілем, не виконав законну вимогу поліції про зупинку автомобіля та має ознаки алкогольного сп`яніння. На його неодноразові заперечення щодо керування автомобілем поліцейський не реагував. ОСОБА_4 пояснив, що автомобілем керував саме він, але поліцейський і на неодноразові пояснення останнього, також не відреагував. Після того, як працівники поліції його відпустили, він, будучи в шоковому стані, пішов попити води в будинок. Повернувшись, стояв осторонь і спостерігав за даною подією. В подальшому, працівники поліції склали щодо нього протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 ч. 2, 126 ч. 5, 122-2 ч. 1 КУпАП. На його неодноразове наголошення про те, що він неповнолітній і просив викликати батьків або адвоката, працівники поліції не реагували, його батьків не повідомили, проте скарг на дії працівників поліції він не подавав.

Захисник неповнолітнього ОСОБА_1 адвокат Овчаренко Д.К. в судовому засіданні звернув увагу на те, що працівники поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення проігнорували повідомлення ОСОБА_1 про те, що він є неповнолітнім і не повідомили його батькам, тим самим порушили ст. 33 Закону України «Про національну поліцію». Зазначив також, що дата та час складання протоколів про адміністративне правопорушення не є послідовними. У матеріалах справ відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Подав до суду клопотання, в якому просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення із вищезазначених підстав (а.с. 82-85).

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що про вказану подію їй стало відомо зі слів сина на наступний день. Чого її неповнолітній син у вечірній час був не вдома і вживав спиртні напої пояснити не може. Автомобіль ВАЗ-21043 належить їм та стоїть біля домогосподарства. Хто саме керував ним вночі 20.01.2024 їй не відомо, оскільки вона, дуже стомившись вдень, відпочивала. Проте, ОСОБА_5 не керував автомобілем ВАЗ-21043 оскільки ще неповнолітній. Скарг на дії працівників поліції вона не подавала.

Постановою від 19 лютого 2024 року відповідно до ст. 36 КУпАП об`єднано в одне провадження справи: справи ЄУН 378/87/24, провадження № 3/378/79/24, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, ЄУН 378/89/24, провадження № 3/378/71/24, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та ЄУН 378/90/24, провадження № 3/378/72/24, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП і присвоєно адміністративній справі єдиний унікальний номер ЄУН 378/87/24, провадження № 3/378/70/24 (а. с. 31).

Суд на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-2 ч. 1, 126 ч. 5, 130 ч. 2 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина п`ята статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП)).

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил. а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Пункт 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 8.9 «б» ПДР України встановлено, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Проте, вимоги вказаних пунктів ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні вищевказаних адмінправопорушень підтверджується:

- даними протоколів про адміністративні правопорушення від 20 січня 2024 року серії ААД № 562288, серії ААД № 562289 та серії ААД № 425160 (а. с.1,33,56), в яких викладено обставини вчинення адміністративних правопорушень, які складені уповноваженою на те особою, а їх зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, при цьому протоколи були підписані особами, які їх склали, ОСОБА_1 від підпису в протоколах відмовився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 січня 2024 року та Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 8, 9), відповідно до яких ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився;

- копією акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 21січня 2024 року (а.с. 10), відповідно до якого транспортний засіб ВАЗ 21043, номерний знак НОМЕР_1 , був затриманий та доставлений на спеціальний майданчик, розташований на 3 км автодороги Р-17 м. Біла Церква Володарка;

- рапортом інспектора взводу № 2 роти № 2 Батальйону № 1 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області від 20 січня 2024 року (а.с. 11), відповідно до якого 20 січня 2024 року, о 22 год. 45 хв. на 117 км А/Д М-05 (поворот в с. Гостра Могила) було помічено авто ВАЗ 21043, номерний знак НОМЕР_1 , яке рухалося на дальньому світлі фар, увімкнувши останньому проблискові маячки синього та червоного кольору та увімкнувши спеціальний звуковий сигнал (сирену) про зупинку, останній проігнорував сигнал про зупинку та продовжив рух. Наздогнавши вказане авто, було встановлено, що керував ним ОСОБА_1 , в якого були ознаки алкогольного сп`янінні, та який на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, відмовився;

- відповідно до довідок щодо кваліфікації адміністративного правопорушення від 22 січня 2024 року та копії форми вивода адмінпрактики (а.с. 3, 4-5) ОСОБА_1 постановою Ставищенського районного суду Київської області від 17.08.2023 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- переглянутим у судовому засіданні відеозаписом на 2 DVD-R дисках, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, перенесених з нагрудної бодікамери (а.с. 12,44,67), на яких зафіксовано що 20 січня 2024 року, о 22 год. 45 хв., працівники поліції, застосувавши проблискові маячки синього та червоного кольору та увімкнений спеціальний звуковий сигнал (сирену), подали сигнал про зупинку автомобіля ВАЗ-21043, номерний знак НОМЕР_1 , які водій проігнорував та продовжив рух. Наздогнавши вказаний автомобіль, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 , в якого були ознаки алкогольного сп`яніння, пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснивши йому права, на що останній відмовився, повідомивши працівникам поліції, що автомобілем керував не він. На твердження ОСОБА_1 щодо не керування ним транспортним засобом, працівники поліції повідомили йому, що керував транспортним засобом саме він і після зупинки автомобіля пересів на заднє пасажирське сидіння і пропонували йому переглянути відео, де він керував авто, проте ОСОБА_1 відмовився. Після встановлення особи та його віку (23:07:35) працівники поліції запропонували останньому зателефонувати батькам, на що він відповів, що не додзвониться до них (23:12:28). Також зафіксовано на відео розмову останнього з працівником поліції, де ОСОБА_1 , попросивши їх вимкнути камеру, на що вони не погодилися, підтвердив факт керування ним автомобілем сказавши: «Треба було проїхати центральну дорогу, це по прямій» (22:55:28). Також зафіксовано відмову останнього від отримання копій протоколів про адміністративні правопорушення та дачі письмових пояснень.

Вищевказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Обгрунтовуючи недопустимість вищевказаних доказів по справі, захисник Овчаренко Д. К. посилається на те, що працівниками поліції не було зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем в час та місці вказаних в протоколах.

Щодо вказаних доводів слід зазначити наступне.

З відеозапису встановлено, що працівники поліції, застосувавши проблискові маячки синього та червоного кольору та увімкнений спеціальний звуковий сигнал (сирену), подали сигнал про зупинку автомобіля ВАЗ-21043, номерний знак НОМЕР_1 , які водій проігнорував та продовжив рух. Наздогнавши вказаний автомобіль, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 , в якого були ознаки алкогольного сп`яніння, пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснивши йому його права, на що останній відмовився, повідомивши працівникам поліції, що автомобілем керував не він і що він перебував на задньому пасажирському сидінні. Проте, о 22:55:28 під час розмови останнього з працівником поліції, ОСОБА_1 , попросивши працівників поліції вимкнути камеру, на що вони не погодилися, з`ясовуючи у нього, для чого у стані алкогольного сп`яніння він керував автомобілем, підтвердив факт керування ним автомобілем, сказавши: «Треба було проїхати центральну дорогу, це по прямій» (22:55:28).

Обгрунтовуючи неправомірність дій працівників поліції по складанню протоколів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , захисник в своїх запереченнях зазначає, що працівники поліції проігнорували повідомлення ОСОБА_1 , що він неповнолітній та склали щодо нього дані протоколи без участі його батьків.

Твердження захисника щодо бездіяльності працівників поліції, а саме не незалучення законного представника ОСОБА_1 спростовується переглянутим у судовому засіданні відеозапису на якому зафіксовано, що працівники поліції після того, як ОСОБА_1 повідомив, що йому 17 років, пропонували зателефонувати батькам, але він цього не зробив і не повідомив поліцейським номер телефону батьків, за яким вони могли б зателефонувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 КУпАП інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

На виконання вимог чинного Законодавства України судом вжиті заходи щодо забезпечення участі законного представника при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо неповнолітнього ОСОБА_1 , тобто у судовому засіданні брали участь мати останнього - ОСОБА_2 (а. с. 94- 95) та захисник.

Обґрунтування захисника щодо непослідовності дати та часу складання протоколів про адміністративне правопорушення слід зазначити, що дані обставини не є свідченням того, що ОСОБА_1 не вчинив вищезазначена правопорушення.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даних адміністративних проваджень, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому суд дійшов висновку про наявність в діях останнього складу вказаних правопорушень.

Суд звертає увагу на те, що сутність вчинених правопорушень у протоколах про адміністративні правопорушення викладена із належною повнотою.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини в скоєнні порушень, передбачених п.п. 2.1 «а», 2.4, 2.5, 8.9 «б» ПДР України, є способом його захисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне.

Таким чином, вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП підтверджується сукупністю вищевказаних доказів, відповідно до яких останній, 20 січня 2024 року, близько 22 години 45 хвилин, по вул. Перемоги в с. Гостра Могила, не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, повторно керував автомобілем ВАЗ 21043, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, від огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився, при цьому, не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, подану поліцейським шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу.

Обставину, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, визнає вчинення правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Оскільки, ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 130 ч. 1, 126 ч. 5, 122-2 ч. 1 КУпАП, а відповідно до ст. 36 КУпАП стягнення накладається в межах санкції статті за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, - до останнього необхідно застосувати санкцію, передбачену ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки вона передбачає більш серйозну міру стягнення.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення слід врахувати, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121-127, 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Санкція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Санкція ч. 1 ст. 122-2 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

При призначенні покарання за відповідними частинами ст.ст. 122-2, 126, 130 КУпАП суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення адміністративного правопорушення, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, та особу порушника.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд дійшов висновку, що в даному випадку застосування виду адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу, буде достатньою та необхідною мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути в доход держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 40-1, 122-2 ч. 1, 126 ч. 5, 130 ч. 2 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 130 ч. 2, 126 ч. 5, 122-2 ч. 1 КУпАП та накласти на нього стягнення:

- за ст. 126 ч. 5 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк на 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

- за ст. 130 ч. 2 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривеньз позбавленням права керування транспортними засобами на строк на 3 (три) роки та без оплатного вилучення транспортного засобу.

- за ст. 122-2 ч. 1 КУпАП у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) гривні.

За правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточне стягнення за сукупністю правопорушень призначити ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області шляхом подачі скарги в десятиденний строк.

Суддя Т. Н. Скороход