Справа № 148/27/24
Провадження № 33/801/193/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дамчук О. О.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частиною першою статті 122-2, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Постановою судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених частиною першою статті 122-2, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн 00 к. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 25 грудня 2023 року о 16 год 29 хв. у м. Тульчині Вінницької області по вул. Леонтовича, він керував автомобілем марки «Chevrolet Equinox», без державного номерного знаку, не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, яка подавалась шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та спеціального сигналу.

Крім того 25 грудня 2023 року о 16 год 29 хв. у м. Тульчині Вінницької області по вул. Леонтовича, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Chevrolet Equinox», без державного номерного знаку, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 лютого 2024 року, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, проте суд безпідставно розцінив його поведінку як пасивну відмову від проходження огляду. Зазначав, що відмова водія від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП, а є підставою для направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. І лише відмова водія від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, є підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності. Наявне в матеріалах справи направленням не свідчить про те, що йому було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я, оскільки направлення це документ на підставі якого працівники медичного закладу проводять огляд особи і воно водію не надається. Також вказував на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням чинного законодавства.

В частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122-2 КУпАП, постанова суду першої інстанції не оскаржується.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.

04 березня 2024 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Кугутюка А. В. надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з неможливістю його прибуття в суд апеляційної інстанції через зайнятість в слідчих діях у кримінальному провадженні, однак доказів на підтвердження зазначених обставин не надав. При цьому в клопотанні не наведено обґрунтованих обставин неможливості особистої явки ОСОБА_1 до Вінницького апеляційного суду.

За змістом статті 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду справи, за належного її повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122-2 КУпАП, не оскаржується, тому ці обставини апеляційним судом не перевіряються.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 183569 від 25 грудня 2023 року 25 грудня 2023 року о 16 год 29 хв. у м. Тульчині Вінницької області по вул. Леонтовича, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Chevrolet Equinox», без державного номерного знаку, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Протокол складений уповноваженою особою, а його зміст відповідає вимогам статті 256 КУпАП, протокол підписаний особою, яка його склала.

ОСОБА_1 своїм правом надати пояснення не скористався, відмовившись при цьому від його підписання. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції в протоколі не вказав.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (пункт 7 Розділу І Інструкції).

Згідно з пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмови водія транспортного засобу від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. При цьому така відмова утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Відтак законом встановлено, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, тобто у встановленому законом порядку, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм пункту 2.5 ПДР України.

Працівниками поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), в зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

З наявного в матеріалах справи відеозапису випливає очевидний висновок, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на уникнення проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку. Зокрема на відеозаписі зафіксовано, що поліцейський пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану сп`яніння або на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров`я, роз`яснював наслідки відмови від проходження огляду, на що ОСОБА_1 протягом тривалого часу спілкування з поліцейськими хоч і прямо не відмовлявся, проте не вчиняв жодних дій щодо проходження такого огляду.

Дії водія ОСОБА_1 правильно кваліфіковані поліцейськими як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, та саме з підстав відмови від такого огляду на нього складено протокол про адміністративне правопорушення.

Отже відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за статтею 130 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першої статті 130 КУпАП, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд надав правильну оцінку.

Суд першої інстанції відповідно до статей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Будь-яких порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, як про це зазначається в апеляційній скарзі, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином доводи апеляційної скарги, які зводяться до переоцінки доказів, досліджених та оцінених судом першої інстанції, не є істотними і не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 лютого 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О. С. Панасюк