Справа № 343/1316/23
Провадження № 33/4808/324/24
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю ОСОБА_1 та його захисника Воробця Р.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за їх апеляційною скаргою на постанову Долинського районного суду від 21 лютого 2024 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 30.05.2023 о 19:11 год в с.Тяпче по вул.Шевченка, керував автомобілем Skoda НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушена координація рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник Воробець Р.М. вважають постанову суду незаконною й необґрунтованою через істотні порушення матеріальних і процесуальних норм. ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а був тверезим, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився через те, що поліцейські вели себе зухвало, мундштук для продування технічного приладу розпаковано поліцейськими, а не ним, пройти огляд в медичному закладі не пропонували, а тому на його думку процедура огляду була порушеною. Ставлять під сумнів протокол, як доказ вчинення правопорушення. Просять постанову суду скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Воробця Р.М. про підтримання апеляції, перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова суду щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, вона не може залишатися в силі, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

Судом не взято до уваги вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства в частині дотримання судом правових принципів верховенства права, безсторонності суду, змагальності сторін й законності. Ця справа належить до такої категорії проваджень.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення, в тому числі права особи на захист.

До істотного порушення прав ОСОБА_1 на захист слід віднести те, що йому не було належно пред`явлено обвинувачення, йому вручено неякісну копію протоколу, яка не піддається читанню, про що ствердили водій і його захисник. Суд не перевіряв цю обставину. Ця обставина є порушенням ст. 254 КУпАП і свідчить про те, що водію ОСОБА_1 належно не пред`явлено адміністративне обвинувачення, що є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності й безумовною підставою для скасування постанови суду.

Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянтів, які підтверджується відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 перед початком звинувачення у вчиненому правопорушенні, не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу і її було проголошено вже після завершення процедури огляду водія і складання протоколу.

Викликає сумнів причина зупинки водія, на що вказують апелянти. Посилання поліцейських на відсутність у водія ременя безпеки є необґрунтованим через те, що за даними відеозапису події поліцейські зупиняли авто ОСОБА_1 , рухаючись позаду нього і не могли зафіксувати відсутність ременя безпеки. На відеозаписі таке порушення не зафіксоване. Такий сумнів суд відповідно до ст. 62 Конституції України зобов`язаний трактувати на користь водія.

Неообгрунтованими є ознаки сп`яніння ОСОБА_1 , який їх заперечує. Необгрунтованість таких ознак позбавляла права поліцейських вимагати пройти водію огляд. Апеляційний суд виключає з обвинувачення ОСОБА_1 його ознаку сп`яніння порушення координації рухів, оскільки вона переконливо спростовується даними відеозапису. Запах алкоголю ОСОБА_1 заперечує, тому суд зобов`язаний був перевіряти цю обставину шляхом допиту працівників поліції, що не зроблено. Тому ця ознака також є сумнівною.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.

За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Воробця Р.М. задовольнити, постанову Долинського районного суду від 21 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький