Провадження № 33/801/111/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2023 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн 00 коп., а також стягнуто з нього судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп. на користь держави.

Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, ОСОБА_1 20.09.2023 року о 18 год. 20 хв. в м. Вінниця на перехресті вул. Хмельницьке шосе та вул. Мечникова, керуючи транспортним засобом «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, в результаті чого здійснив зіткнення із транспортним засобом Mercedes-Benz VITO 110 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 8.7.3. (ґ) ПДР.

Не погодившись з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, в якій просить визнати причину пропуску строку на апеляційне оскарження поважною, та поновити його, скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким провадження у справі закрити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ОСОБА_1 не підписував заяву про визнання вини (так як вини не визнає) і про слухання справи у його відсутність. Він прийшов у день слухання справи в судове засідання. Секретар суду вийшла в коридор і повідомила, що судді немає і запропонувала йому підписати заяву про отримання повістки. Пізніше він дізнався, що було прийняте рішення про накладення щодо нього адміністративного стягнення.

Звертає увагу, що суд першої інстанції взагалі не досліджував обставини справи, чим грубо порушив процес судочинства та його права на захист. Також в постанові зазначено, що ДТП було вчинене 20.09.2023, а насправді подія відбувалась 26.09.2023, тобто суд виніс рішення по неіснуючим подіям та обставинам.

Одночасно апелянт заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що суд першої інстанції виніс рішення без його участі в судовому засіданні 21.11.2023 і він не отримував постанову суду.

Лише 05.01.2024 через адвоката він зміг отримати текст оскаржуваної постанови, (підпис про отримання рішення міститься в матеріалах справи) та ознайомитись із мотивами суду першої інстанції, якими він керувався при ухваленні рішення про його винуватість в скоєнні адміністративного правопорушення.

Просить прийняти таку обставину пропуску ним строку на апеляційне оскарження поважною, та поновити його.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП в разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Павлюк С. М. підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити.

ОСОБА_1 суду пояснив, що 26.09.2024 він їхав з об`їзної дороги і встав в середню смугу в напрямку до магазину Метро. Він бачив, що перед ним був легковий автомобіль, перед яким стояла автоцистерна. На зелене світло всі почали рухатися, а коли на перехрестя виїхала автоцистерна, то із-за повільного руху всіх затримувала, і його теж. Проте він не міг залишатися на перехресті і повинен був закінчити маневр. Однак коли вже закінчував маневр, за 1,5 -2 м. до пішохідного переходу відчув сильний удав у праву частину автомобіля, в наслідок чого його автомобіль і автомобіль потерпілого відкинуло на узбіччя.

Додав, що 21.11.2023 прийшов на судове зсідання. З часом його запросила в кабінет помічник судді, прочитала йому протокол з метою з`ясування, чи відомий йому його зміст. Повідомила, що судді не було, а тому, щоб не бігати зайвий раз, продиктувала як написати заяву, щоб розглянути справу пізніше без нього. Щоб він міг забрати вилучене посвідчення водія, помічник надала йому реквізити для сплати грошей із зазначеною сумою, яку необхідно сплатити. Він перерахував гроші і забрав посвідчення. Рішення суду йому не надсилали. Потім він дізнався, що це ще не все, а тому звернувся до юриста і з його допомогою отримав рішення суду.

Захисник Павлюк С. М. суду пояснив, що непоодинокими є випадки, коли людям одразу надають реквізити рахунків для оплати до судового засідання. Суди не з`ясовують всі обставини справи. Так, у даній справі суд не встановив дату вчинення правопорушення, не усунив суперечності у справі, оскільки, як зазначає сам суд, з письмових пояснень ОСОБА_1 він їхав на зелений колір світлофора, проте згідно заяви про розгляд справи без його участі, вину визнає.

Щодо задоволення апеляційної скарги, потерпілий ОСОБА_2 покладається на думку суду. Суду пояснив, що розпочав рух на зелений колір світлофора. До цього його автомобіль стояв в крайній смузі справа. Із-за машини зліва бус Фольксваген Т5, він не бачив як ОСОБА_3 заїхала на перехрестя. З початком руху машина зліва пригальмувала, а йому не було часу на зупинку. На запитання адвоката відповів, що не міг дати закінчити маневр, оскільки починаючи рух не бачив транспортний засіб Шкода Фабія.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Павлюка С. М., потерпілого ОСОБА_2 , перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП в разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , враховуючи, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не була присутня при розгляді справи, їй не надсилалася копія постанови суд дійшов висновку, що заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

З матеріалів справи встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , в судове засіданні не викликались інші учасники дорожньо-транспортної пригоди, зокрема ОСОБА_4 , який згідно протоколу про адміністративне правопорушення вказаний потерпілим. Суд першої інстанції обмежився лише письмовими поясненнями учасників, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не встановив дату події інкримінованого правопорушення, розбіжності щодо обставин справи, а також ставлення ОСОБА_1 до нього.

За таких обставин, постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2023 року прийнята з порушенням норм процесуального права, відповідно підлягає скасуванню.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Аналогічна правова позиці висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 11 липня 2018 року в справі № 308/8763/15-а (провадження № К/9901/12342/18) та науково-консультативним висновком НКР при ВАСУ, відповідно до якого під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Так, згідно положень ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Також суд враховує те, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто, з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Як свідчать матеріали справи, інкриміноване правопорушення мало місце 26.09.2023, таким чином на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції строки, визначені ч. 2 ст. 38 КУпАП (в редакції чинній на момент вчинення правопорушення) закінчилися.

При цьому, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 38, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2023 року слід скасувати, а оскільки сплив строк накладення адміністративного стягнення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 38, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко