Справа № 755/3145/24
Провадження №: 3/755/1577/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2024 р.м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Іваніна Ю.В., при секретарі Ющенко Т.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Дніпровського УП ГУНП в м.Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луганськ, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст.156 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення зі складеним протоколом відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.156 КУпАП.

Як вбачається з протоколу, серії ВАБ №919379 від 19.02.2024 року, «19.02.2024 року близько 15-10 годин в м. Києві по вул. Будівельників, 40, в ТОВ «Форест Х», ОСОБА_1 здійснювала торгівлю електронних сигарет та рідинами без марок акцизного податку».

У судове засідання, не з`явилася, повідомлялася судом належним чином у встановленому законом порядку, шляхом надіслання смс повідомлення та розміщення оголошення про виклик на сайті Дніпровського районного суду м.Києва Веб-порталу «Судова влада України». Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Приймаючи до уваги, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 у судове засіданні, справа призначалася до розгляду на 04 березня 2024 року та 20 березня 2024 року, правопорушник не з`явився до суду, причини неявки до суду визнано неповажними, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, забезпечення можливості своєчасного притягнення особи до відповідальності у випадку доведення винуватості та уникнення безкарності, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки положення ч. 2 ст. 268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової його участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

До суду надійшло письмове клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення (в порядку п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП) та долучення до матеріалів справи доказів. Відповідно до відомостей, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 919379 від 19.02.2024 року, близько 15 год 10 хв. за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 40, ТОВ «Форест X», гр. ОСОБА_1 здійснила торгівлю одноразової електронної сигарети та рідини до неї без марок акцизного податку.Дії ОСОБА_2 згідно протоколу кваліфіковані за ч. 1 ст. 156 КУпАП. Норма даного Закону передбачав, що суб`єкт даного правопорушення здійснює самостійну господарську діяльність, а саме торгівлю. В матеріалах адміністративної справи відсутні докази того, що торгівлю, тобто господарську діяльність, пов`язану з реалізацією (продажу) товарів, здійснює саме ОСОБА_1 , а навпаки, зазначено, що вона працює на посаді продавця ТОВ «Форест X», тобто є найманим працівником. На підтвердження працевлаштування ОСОБА_2 в ТОВ «Форест X», долучає до матеріалів адміністративної справи повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладання контракту (у відповідності до Постанови КМ України від 17.06.2015 року № 413 (в редакції Постанови КМ України від 28.12.2021 р. № 1392)), а саме ОСОБА_1 з 07.08.2023 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ X» та Квитанцію № 2 про прийняття ГУ ДПС України у м. Києві (Печерський р-н м. Києва) відповідного документу. Таким чином, найманий працівник підприємства (організації) торгівлі не несе персональну адміністративну відповідальність за здійснення підприємством (організацією) торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку. Доказів того, що ОСОБА_1 19.02.2024 року здійснила реалізацію одноразової електронної сигарети та рідини до неї без марок акцизного податку і які належать безпосередньо їй без відома власника, орендаря торгівельного кіоску, де здійснюється реалізація тютюнових виробів, матеріали адміністративної справи не містять. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту здійснення ОСОБА_3 роздрібної торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку, а також факту отримання грошей (виручки) за здійснення реалізації тютюнових виробів, не зафіксовано і самого факту реалізації вказаних товарів, не отримано чеків з РРО про таку реалізацію, а грошові кошти отримані ОСОБА_3 за реалізацію тютюнових виробів, в матеріалах справи відсутні і під час складання протоколу не вилучалися.

До того ж, в матеріалах адміністративної справи міститься копія чеку ФОП ОСОБА_4 на суму 350,00 грн, в якому не міститься інформація щодо назви товару (послуги) та кількості.Щодо ФОП ОСОБА_4 , то ОСОБА_5 жодного відношення до даної особи не має, як вже зазначалось, вона працевлаштована на ТОВ «ФОРЕСТ X». Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ X», в свою чергу, має Ліцензію на право Роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видану Головним управління ДПС у м. Києві терміном дії з 23.04.2023 року по 23.04.2024 року, за адресою місця торгівлі: м. Київ, вул. Будівельників, 40, ЛОТ № 1/12 магазин ВЕЙП БАР (копія ліцензії додається).

Вивчивши матеріали адміністративної справи та дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Диспозицією частини 1 статті 156 КУпАП передбачена відповідальність за роздрібну торгівлю електронними сигаретами, без марок акцизного податку.

Відповідно до п. п. 4.5 п. 4 ДСТУ 4303:2004 "Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять" роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності у сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надавання йому торговельних послуг.

Оптова торгівля це вид економічної діяльності у сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами постачання партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачу через роздрібну торгівлю або для виробничого вжитку і надання пов`язаних з цим послуг. Роздрібна торгівля це вид економічної діяльності у сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачу та надання йому торговельних послуг (п. п. 4.4 п. 4 ДСТУ 4303:2004).

Таким чином роздрібна та оптова торгівля є різновидом господарської діяльності.

Відповідно до ч. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з положеннями ч. 2ст.55 ГК України, суб`єктами господарювання є: господарські організації-юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Отже, виходячи з аналізу зазначених положень законодавства, суб`єктами відповідальності за ст. 156 КУпАП є уповноважені особи юридичних осіб, які здійснюють господарську діяльність, фізичні особи - підприємці та їх уповноважені особи.

Як встановлено судом, матеріали справи не міститься належних доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП, а саме те, що вона є посадовою особою суб`єкта господарювання, який здійснює господарську діяльність ТОВ «Форест Х», до обов`язків якої входить забезпечення проведення господарської діяльності у даному закладі.

До того ж, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності суду були надані докази працевлаштування в ТОВ «Форест Х».

Таким чином, найманий працівник підприємства (організації) торгівлі не несе персональну адміністративну відповідальність за здійснення підприємством (організацією) торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку.

Крім того, доказів того, що ОСОБА_1 19.02.2024 року здійснила реалізацію одноразової електронної сигарети та рідини без марок акцизного податку і які належать безпосередньо їй, матеріали адміністративної справи не містять. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту здійснення ОСОБА_3 роздрібної торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку, а також факту отримання грошей (виручки) за здійснення реалізації тютюнових виробів, не зафіксовано і самого факту реалізації вказаних товарів, не отримано чеків з РРО про таку реалізацію, а грошові кошти отримані ОСОБА_3 за реалізацію тютюнових виробів, в матеріалах справи відсутні і під час складання протоколу не вилучалися.

Відповідно до вимог ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.245 КУпАП одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Положеннями ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини наголошує, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчинені певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді: суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який… встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Як вказаного у справах «Малофеева проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшкувати докази на користь обвинувачення, оскільки не становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З протоколу про адміністративні правопорушення, серії ВАБ №919379 від 19.02.2024 року, «19.02.2024 року близько 15-10 годин в м. Києві по вул. Будівельників, 40, в ТОВ «Форест Х», ОСОБА_1 здійснювала торгівлю електронних сигарет та рідинами без марок акцизного податку».

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», передбачені обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів, яка передбачає окремі випадки щодо заборони, зазначені у пункті частини першої статті.

Згідно п. 10 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів з рук.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Так, диспозиція частини третьої статті 156 КУпАП передбачає відповідальність осіб за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами з рук.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП полягає у торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами з рук, тобто торгівля означеними виробами суб`єктами, які відповідно до вимог законодавства не мають права на здійснення такої торгівлі. До того ж не має значення наявність та дійсність акцизних марок тощо.

Надавши оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, пояснення та акт приймання передавання майна, не є достатніми доказами, котрі дають підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_6 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 працювала в ФОП Зайцева. Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення та наданих документів ОСОБА_3 - остання жодного відношення до даної особи не має, а вона працевлаштована на ТОВ «ФОРЕСТ X».В той же час матеріалах адміністративної справи міститься копія чеку ФОП ОСОБА_4 на суму 350,00 грн., в якому не міститься інформація щодо назви товару (послуги) та кількості.

Разом з тим, в матеріалах справи містяться лише докази на підтвердження виявлення та вилучення у певному місці та у певний час певних речовин, проте відсутні достатні докази на підтвердження факту здійснення торгівлі ними.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення, будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт торгівлі саме електроними сигаретами не надано. Таким чином, у матеріалах справи недостатньо доказів для встановлення об`єктивної сторони правопорушення (торгівлі тютюновими виробами з рук).

Крім того, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП полягає у здійсненні торгівлі, тобто процесу обміну товарами та грошима.

Однак у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані щодо отримання ОСОБА_1 грошей від продажу електронних сигарет, тобто виручки, яка відповідно до санкції ч.1 ст. 156 КУпАП повинна бути конфіскованою у разі визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення. Відсутні такі дані і в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Зазначене виключає об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення та унеможливлює його склад.

Таким чином, достатніх доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, матеріали справи не містять та в ході судового розгляду встановлено не було.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в її діях складу правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, поясненнями працівника ГУ ДПС у м. Києві, письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та наданими суду документами, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені у судовому засіданні жодним доказом.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, не знайшов підтвердження в судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.1, 7, 9, 44-3, 245, 247, 251-252, 280, 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.156 КУпАП закрити за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Вилучені електронна сигарета, в кількості 1 шт. та рідини для сигарок, в кількості 60 шт., які згідно квитанції №00066 від 19.02.2024 року, були передані на відповідальне зберігання до Дніпровського управління поліції - повернути власнику.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у вигляді арешту, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.185-3 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня винесення.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва Ю.В. Іваніна