Провадження № 3/734/27/24 Справа № 734/3292/23
ПОСТАНОВА

іменем України

05 березня 2024 року смт Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., при секретарі Ієвлевій О.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Хуторненка С.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , сержанта, командира ПЗРК, жителя АДРЕСА_1 ,за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №520206 від 20.07.2023, водій ОСОБА_1 20.07.2023 року 08 год. 20 хв. на а/д М-01 Київ-Чернігів - Н. Яриловичі 38 км. СП Кіпті керував транспортним засобом DAEWOO LANOS н.з НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» АЛКОТЕСТ 7510 ARLМ - 0362 проба позитивна 1.53 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, та показав, що є військовослужбовцем, проходить служу в групі швидкого реагування. 20.07.2023 вночі їх підрозділ було піднято по тривозі та віддано наказ вирушати на ОСОБА_2 в зону бойових дій. Всі військовослужбовці пройшли медогляд в медичній частині, в тому числі і на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер». Після цього огляду вони отримали зброю та вирушили на Схід. Їхали на власних транспортних засобах. Він також їхав на власному автомобілі за кермом. З ним були ще два військовослужбовця. По дорозі ніде не ставали. В с.Кіпті на посту були зупинені працівниками поліції. Під час спілкування його звинуватили у тому, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Оскільки поспішали погодився на місці продути алкотестер «Драгер». Робив це тричі. Перші два рази працівники поліції не взяли до уваги без будь яких пояснень, хоча результат був негативний. Третій раз працівник поліції щось по натискав на приборі, який видав позитивний результат, з яким він був не згоден. Пройти огляд у закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не мав можливості, оскільки прямував на схід України на виконання бойового завдання направленого на захист оборони країни та громадян, і виконував наказ командира який заборонив відхилятися від маршруту, так як у автомобілі знаходилася вогнепальна зброя кожного з військовослужбовців. В автомобілі знаходилися його товариші, які не мали права керувати транспортними засобами.

Захисник у судовому засіданні просив закрити провадженні в справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушенні працівниками поліції порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Засіб вимірювальної техніки газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drager Alcotest 7510 виробництва компанії Drager Safety AG Co. KGaA, Німеччина, не відповідає вимогам чинного законодавства та не може експлуатуватись у зв`язку із закінченням строку експлуатації вимірювальної техніки. З переглянутих відеофайлів встановлено, що працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти освідування на предмет вживання алкоголю на приладі Drager Alcotest 7510. В свою чергу ОСОБА_1 не вагаючись погодився пройти освідування, оскільки не мав жодних ознак алкогольного сп`яніння. При цьому, ОСОБА_1 погодився з показниками проведеного тесту вперше, потім вдруге, які не виявили у крові останнього жодних ознак алкогольного сп`яніння. Не знайшло підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду на першій та другій спробі проведення огляду ОСОБА_1 , оскільки результати тесту приладу Драгер не зафіксували позитивного результату, а тому відсутні підстави для притягнення особи до адміністративної відповідальності. У зв`язку з виявленими порушеннями, допущеними при складанні поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , є всі підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 520206 від 20.07.2023 року є неналежним та недопустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. О 08 годині 20 хвилин автомобіль не перебував у русі під керуванням водія ОСОБА_1 . В подальшому о 08:24:48 ОСОБА_1 виконав вимогу поліцейського та здійснив перший подих у прилад Драгер. Результат тесту був негативним і показав 0.00. Потім поліцейський о 08:25:03 запропонував ОСОБА_1 вдруге здійснити подих у прилад Драгер. ОСОБА_1 не вагаючись у присутності товаришів по службі здійснив другий подих у прилад Драгер і результат тесту також виявився негативним і не показав наявності алкоголю у крові ОСОБА_1 . В подальшому поліцейський не провівши тестування приладу Драгер та не здійснивши контрольний забір повітря і не ознайомивши ОСОБА_1 з його показниками, нажав на приладі Драгер якусь комбінацію і запропонував вже втретє пройти огляд на приладі Драгер. О 08:27:05 поліцейський запропонував ОСОБА_1 проїхати у лікарню до лікаря нарколога, але відповіді ОСОБА_1 не надав, та здійснив втретє подих у прилад Драгер. В подальшому о 08:27:14 після здійснення третього подиху у прилад Драгер поліцейський не ознайомивши ОСОБА_1 з результатом тесту повідомив результат 1.53 проміле. О 08:30:25 ОСОБА_1 повідомив що сьогодні не вживав нічого алкогольного. В подальшому ОСОБА_1 неодноразово пояснював що прямує на схід на виконання бойового завдання з товаришами по службі і це підтверджує військовий який знаходиться поряд.

Аналіз відеозапису, на якому видно обличчя ОСОБА_1 , як він пересувається, розмовляє з поліцейськими, що дає підстави вважати про відсутність у нього будь-яких зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, відсутність можливості у ОСОБА_1 пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я у зв`язку з виконанням військового наказу про негайне прибуття до східного регіону України на виконання бойового завдання, відсутність дій поліцейського щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом, свідчать про те, що ознак алкогольного сп`яніння у водія не було, оскільки перші дві спроби продуття ОСОБА_1 приладу Драгер не зафіксували у крові останнього жодних ознак алкогольного сп`яніння.

Крім цього захисник звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, так як він їхав для виконання термінового розпорядження командира, що також підтверджується показами свідків та відеозаписом, долученим працівниками поліції до матеріалів справи. Згідно довідки, виданої начальником відділу кадрів військової частини НОМЕР_3 НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України підполковником ОСОБА_3 від 06 вересня 2023 року за вих. № 12/3041 вбачається, що сержант ОСОБА_1 перебував в оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України з 21 липня 2023 року та виконував завдання в зоні ведення активних бойових дій та приймав участь у заходах, з відсічі збройної агресії російської федерації проти України, перебуваючи в межах Донецької області.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 показали, що є військовослужбовцями, прходять службу в групи швидкого реагування. 20.07.2023 вночі поступила команда їх підрозділу про виїзд на бойове завдання у Донецьку область. Біля 7 години ранку пройшли медогляд під час якого міряли тиск, продували «Драгер», перевіряли фізичний стан. Після цього отримали зброю і на двох цивільний автомобілях направилися до пункту призначення. Одним з автомобілів керував ОСОБА_1 . На посту с.Кіплі їх було зупинено працівниками поліції. Під час спілкування останні запідозрили, що ОСОБА_7 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Кучер на місце двічі продув «Драгер», однак прилад нічого не показав. Коли продув в третє, результат виявився позитивним. При цьому жодних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_7 не було. Останні був не згоден з результатами, але оскільки поспішали на бойове завдання він погодився підписати документи.

Як вбачається із переглянутого в судовому засіданні відео з боді-камери поліцейського, 20.07.2023 о 08 год. 20 хв. працівники поліції зупиняють автомобіль DAEWOO LANOS н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування запідозрюють, що той перебуває у стані алкогольного сп`яніння. На пропозицію пройти огляд на місці за допомогою алкотестера «Драгер» Кучер погоджується. Після першого продуття працівник поліції без жодних пояснень, не оголошуючи результат змінює мундштук в приборі та пропонує ОСОБА_7 продути повторно. Після другого продуття, працівник поліції знову, без будь яких пояснень та оголошення результату змінює мундштук, робить натискання на кнопки, і вже втретє пропонує ОСОБА_7 продути прилад. Після третього прдуття результат виявляється позитивним 1.53 ‰. Працівникам поліції Кучер пояснив, що напередодні вживав пиво «Арсенал». Під час складання працівниками поліції адміністративних матеріалів старший групи сказав ОСОБА_7 , щоб той все швидко підписував бо треба вирушати в дорогу.

Згідно довідки, виданої начальником відділу кадрів військової частини НОМЕР_3 НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України підполковником ОСОБА_3 від 06 вересня 2023 року за вих. № 12/3041, сержант ОСОБА_1 перебував в оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України з 21 липня 2023 року та виконував завдання в зоні ведення активних бойових дій та приймав участь у заходах, з відсічі збройної агресії російської федерації проти України, перебуваючи в межах Донецької області.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Вищевказані у протоколі про адміністративне правопорушення дії, вчинені ОСОБА_1 під час воєнного стану в Україні, введеного на Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2023р. №64/2023, затвердженого відповідним Законом України від 24.02.2023р. №2102-ІХ, який продовжений до теперішнього часу.

Положеннями пункту 2 вищезазначеного Указу Президента України було зобов`язано військове командування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Як вбачається з правових норм статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок, до якого входить, у тому числі, проходження військової служб, полягає у захисті Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. І це є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч.1 ст.2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Приписами пункту 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено обов`язок військовослужбовця виконати наказ командира сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що 20.07.2023 в ранковий час сержанта, командира навідних ПЗРК ОСОБА_1 разом з іншими військовослужбовцями підрозділу було направлено в Донецьку область для виконання бойового завдання. Інших військовослужбовців в автомобілі Кучера, яки б мали право керувати транспортними засобами, не було. Вказане підтверджується поясненнями свідків та довідкою, виданою начальником відділу кадрів військової частини НОМЕР_3 НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України підполковником ОСОБА_3 від 06 вересня 2023 року за вих. № 12/3041.

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що вищевказані дії вчинені ОСОБА_1 у стані крайньої необхідності.

Так, статтею 17 КУпАП передбачено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, за такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини (Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного суду від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17).

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Вищевказані дії вчинені ОСОБА_1 під час воєнного стану в Україні, введеного на Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2023 №64/2023, затвердженого відповідним Законом України від 24.02.2023 №2102-ІХ, який продовжений до теперішнього часу.

Положеннями пункту 2 вищезазначеного Указу Президента України було зобов`язано військове командування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Як вбачається з правових норм статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок, до якого входить, у тому числі, проходження військової служб, полягає у захисті Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. І це є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Приписами пункту 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено обов`язок військовослужбовця виконати наказ командира сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Отже, отримавши наказ командування про негайне вибуття в зону бойових дій для виконання службових обов`язків, пов`язаних з захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, ОСОБА_1 як військовослужбовець повинен був сумлінно та своєчасно виконати цей наказ. І з огляду на наявні можливості та відповідну обстановку, ним було прийняте рішення про виконання наказу командира саме у той спосіб, який в подальшому став підставою для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такі дії вчинені ОСОБА_1 з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному порядку, власності, правам і свободам громадян. І при цьому заподіяна шкода (порушення Правил дорожнього руху) є менш значною, ніж відвернена шкода (невиконання наказу командира, що підриває основи військової служби під час введеного в Україні воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією російської федерації).

Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що небезпека вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, могла бути усунута іншими засобами, враховуючи обстановку воєнного часу та суворий обов`язок військовослужбовців дотримуватися приписів Дисциплінарного Статуту ЗСУ та виконувати накази командиру, які пов`язані з обороною України.

Відповідно до ст. 18 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно з п. 4 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Таким чином, проаналізувавши усі встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених п. 4 ст. 247 КУпАП, для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , оскільки дії вчинені ним у стані крайньої необхідності.

Керуючись ст. ст. 17,18, 126, 247, 283, 284, 287, 288 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити відповідно до п. 4 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням даного адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя