Справа № 404/1029/24
Номер провадження 3/404/419/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Завгородній Євген Віталійович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які були направлені з Кропивницького ДПП УПП в Кіровоградській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не працюючої, проживаючої по АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Кіровського районного суду м. Кіровограда надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до тексту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ від 31.01.2024 року: 31.01.2024 року об 20 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинила стосовно свого співмешканця ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: ображала нецензурною лайкою та погрожувала, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом адміністративне правопорушення серії ВАБ від 31.01.2024 року: 31.01.2024 року об 23 год. 20 хв. гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 порушила терміновий заборонний припис серії АА № 164876 від 31.01.2024 року винесений відносно неї, а саме заборону на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи.

Постановою Кіровського районного суду міста Кіровограда справи, які надійшли з вказаними протоколами про адміністративне правопорушення об`єднані в одне провадження, на підставі ст. 36 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Також під час складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення вказано її місце проживання, а також повідомлено її про місце розгляду справи. Таким чином, ОСОБА_1 безперечно розуміла, що Кіровським районним судом м. Кіровограда будуть здійснюватися її виклики для розгляду вказаної справи. Будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не вжила заходів для явки до суду.

Крім того, на офіційному сайті Кіровського районного суду м. Кіровограда (https://kr.kr.court.gov.ua/sud1109/), в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення справи до розгляду було зазначено дату, час та місце розгляду справи.

У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/02) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відтак, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.ст. 1, 245 КУпАП, та своєчасному розгляду справи в межах строків, які передбачені ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Під час дослідження матеріалів про адміністративне правопорушення з`ясувалось, що в наявному протоколі про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_3 в матеріалах пред`явленого обвинувачення наявні лише пояснення потерпілої особи, тоді як пояснення самої ОСОБА_1 відстуні, крім того відсутні пояснення свідків, які б стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, відстуній та документ, що підтверджував би наявність у ОСОБА_3 місця для тимчасового перебування (проживання) впродовж дії термінового заборонного припису.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016року) Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

В даному ж випадку, працівником поліції не було зібрано належних та об`єктивних доказів на підтвердження достовірності слів потерпілої особи.

Оскільки немає пояснень особи, що притягується до адміністративної відповідальності неможливим стає і факт встановлення умислу особи, тобто неможливо визначити її ставлення та, саме, намір на вчинення умисних дій, спрямованих заподіяння тяжких моральних страждань та психологічного насильства відносно гр. ОСОБА_2 , таким чином через відсутність ставлення особи, що притягується до адміністративного правопорушення, неможливо встановити її вину.

Щодо твердження ОСОБА_2 , про те, що ОСОБА_1 порушила терміновий заборонний припис, суд не розглядає дані твердження як реальні, оскільки працівниками поліції не встановлювалися і не підтвердженні дані факти, а будь-які докази щодо вчинення ОСОБА_1 даних активних дій відсутні.

Таким чином, необхідно використовувати практику застосування оцінки доказів, висловлену Верховним Судом по справі № 991/722/21 від 21 листопада 2023 року, коли інспектор поліції своїми діями створив та/або сприяв створенню обставин, через які дослідження доказів стало недоступним для судді. Інспектор замовчує чи приховує докази висловлених ним припущень. Зазначену протиправну бездіяльність інспектора неможливо компенсувати. Своїми діями інспектор створив невигідне становище для судді, коли виключена можливість захисту прав сторін та учасників провадження про адміністративне правопорушення, зокрема: особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Цей принцип має застосовуватися, mutatis mutandis, до інших ситуацій, коли сторона через ті чи інші обставини обмежується у використанні можливостей для з`ясування важливих обставин справи. Наслідки поведінки сторони, яка своїми діями унеможливила або значно ускладнила дослідження важливих доказів, має тлумачитися на користь протилежної сторони, щоб не заохочувати сторону до використання таких прийомів.

Суддею враховано те, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі.

Зважаючи на викладене та враховуючи позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі "Карелін проти Російської Федерації", суддя приходить до висновку, що протокол не може бути самостійним та достатнім доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, матеріали адміністративного провадження не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б переконливо вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та настання для потерпілої особи наслідків, зазначених у цій статті.

Суддя вирішує провадження на засадах диспозитивності, а тому не вправі доповнити обвинувачення. Через відсутність описання фактичних дій, що можуть складати проступок, неможливо встановити саму подію, а тому суддя вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст. 1, 9, 245, 247, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Є. В. Завгородній