ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/353/24 Справа № 235/1894/23 Суддя у 1-й інстанції - Стоілова Т. В. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17000 гривень,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 27.09.2023 року молодший сержант ОСОБА_1 знаходився у місці тимчасового розташування на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . Приблизно о 17.00 год. 27.09.2023 року ОСОБА_1 був виявлений з ознаками алкогольного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, характерний запах алкоголю) під час виконання обов`язків військової служби на території військової частини, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було направлено на огляд до КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування», де він відмовився від проведення медичного огляду на встановлення стану сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, оскільки вважає її незаконною. Зазначає, що судом не було дотримано терміну розгляду справи після надходження матеріалів за ст. 172-20 КУпАП, а також загального терміну розгляду справ по адміністративним провадженням, так як він не може перевищувати 60 днів. Він не зміг прийняти участь у розгляді справи оскільки перебував у лікарні після поранення, про що надавав клопотання та підтверджуючі документи. Під час останнього розгляду він не був належним чином повідомлений, оскільки на території, де він перебував на службі погіршилися погодні умови і був відсутній зв`язок, що завадило його участі в судовому засіданні для захисту своїх прав. Вважає, що судом не з`ясовано всі обставини справи. Документи складені формально, без його участі і не містять його підписів. Від огляду він не відмовлявся. Наголошує, що в даній справі має місце конфлікт з керівництвом його підрозділу.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі та з врахуванням наданих пояснень.

В заяві пояснив, що 27.09.2023 року у 17-00 годині він був затриманий в домоволодінні, де тимчасово проживав за адресою АДРЕСА_2 , командиром гранатометного взводу старшим лейтенантом ОСОБА_2 за підозрою перебування його в стані сп`яніння, на що він зауважив, що приймає ліки після тяжкого поранення, але його повезли до комендатури. В комендатуру його не заводили та пройти огляд на стан сп`яніння не пропонували, а заходив сам офіцер. Через деякий час звідти вийшов і ці особи повезли його у КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування», де лікарі запропонували йому пройти огляд на їхньому приладі, який нагадував газоаналізатор, на що він попросив у них документи та сертифікат на цей пристрій, а також підтвердження, що їх заклад уповноважений такий огляд проводити та чи є він у переліку управління охорони здоров`я місцевої адміністрації. Також ним було повідомлено, що він бажає проходити огляд в присутності представника ВСП і що час його затримання перевищує 3 години, на що отримав відповідь вийти в коридор і чекати. Через деякий час особи, які його доставляли, вийшли з кабінета з якимось документом та повезли його знову в комендатуру для складення протоколу. Однак по прибуттю до комендатури його залишили чекати на КПП. Для участі в складанні протоколу його не запрошували та копію не вручали. Після отримання постанови він дізнався що в протоколі невірно зазначено його звання. Просив суд надати правову оцінку тому факту, що військовослужбовець знятий з посади у так зване розпорядження виконує службові обов`язки, якщо ніякі обов`язки командуванням не доводилися і не покладалися, та чи є територія приватного домоволодіння за вищезазначеною адресою розташуванням військової частини.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, а саме: відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачено відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Зважаючи на приписи ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконання стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію.

Скасування особливого періоду буде здійснено окремим указом Президента України "Про демобілізацію".

Отже, станом на 27.09.2023 року (день події у цій справі) особливий період в Україні тривав. Тобто дії ОСОБА_1 , що зафіксовані протоколом від 27.09.2023 року, вчинені в умовах особливого періоду, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, повністю підтверджується наступними доказами.

Протоколом про військове адміністративне правопорушення серії ДНПК-2 №3658 від 27.09.2023 року, складеним офіцером військової комендатури, згідно якого 27.09.2023 року молодший сержант ОСОБА_1 приблизно о 17.00 год. 27.09.2023 року був виявлений з ознаками алкогольного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, характерний запах алкоголю) під час виконання обов`язків військової служби на території військової частини, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було направлено на огляд до КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування», де він відмовився від проведення медичного огляду на встановлення стану сп`яніння.

Висновком КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» №669 від 27.09.2023 року, згідно якого станом на 20.00 год. 27.09.2023 року заключний висновок зробити неможливо, у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від обстеження.

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , згідно яких ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення.

Зібрані у справі докази є належними та допустимими, відповідають фактичним обставинам справи і повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол складений формально, оскільки наявний конфлікт з командуванням частини, на увагу не заслуговують яке безпідставні. Під час проведення огляду працівниками військової комендатури особа, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, встановлювалася за допомогою військового квитка, який є документом, що посвідчує особу військовослужбовця.

Відповідно до п.1 Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, затвердженого Указом Президента України від 30 грудня 2016 року № 582/2016, військовий квиток є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

У протоколі вірно зазначено звання ОСОБА_1 молодший сержант, тож доводи апелянта в цій частині на увагу не заслуговують.

Доводи апелянта про те, що він знятий з посади у так зване розпорядження та ніякі обов`язки командуванням йому не доводилися і не покладалися також є безпідставними та не звільняють ОСОБА_1 від покладеного на нього обов`язку з дотримання військової дисципліни.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він був затриманий в домоволодінні, де тимчасово мешкав за адресою АДРЕСА_2 , спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, та не підтверджені жодними доказами апелянта.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом строків розгляду справи на увагу не заслуговують, оскільки слухання справи двічі було відкладено у зв`язку з поданням ОСОБА_1 заяв про відкладення розгляду справи.

Отже, у суду першої інстанції були всі законні та обґрунтовані підстави розглянути справу за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, апеляційним судом було у повній мірі забезпечено право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та право на захист шляхом надання можливості взяти участь у судовому засіданні і надати пояснення.

Апеляційний суд звертає увагу, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.

При цьому, з`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.

Наведена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеними у постанові від 30 січня 2020 року (справа №482/9/17).

Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейській суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-20 КУпАП, не відносяться до переліку, визначених ст. 268 КУпАП справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. З врахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, суддя першої інстанції правильно дійшов висновку провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів, оскільки безпідставне умисне затягування справи порушує завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст. 1 КУпАП).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку за принципом «поза розумним сумнівом» про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП. На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя