Справа № 737/880/23
Провадження № 3/737/23/24
П О С Т А Н О В А

24 січня 2024 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Коренькова А.А.

за участю секретаря судового засідання Чередниченка С.О.,

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Бредюка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Куликівка Чернігівської області матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

27 жовтня 2023 року до Куликівського районного суду Чернігівської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 184518 від 21 жовтня 2023 року, складеного на ОСОБА_1 , відповідно до якого останній, 21.10.2023, о 19 год. 11 хв. в смт. Куликівка, Чернігівського району та області, по вул. Миру, 49, керував транспортним засобом Skoda Superb, днз НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу Alcotest 6810, результат 2,45 проміле, чим порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 особою, яка склала протокол, кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно, 27 жовтня 2023 року він їхав додому, по дорозі придбав пляшку пива, половину з якої випив. Біля будинку його зупинили працівники поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився. Він продув прилад, який показав 2,45 проміле. Він вказував поліцейським, що такі показання приладу не можуть бути вірними. Враховуючи його статуру і кількість пива, яке він випив, показання приладу мали бути в межах допустимого рівня до 0,2 проміле. Поліцейські не оголошували йому зміст протоколу, протокол він не підписував, результати огляду та направлення до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння йому не надали. Протокол та жодні інші документи він не підписував. Підпис в протоколі, який наявний в матеріалах справи, йому не належить. Він вказував працівникам поліції, що він погоджується їхати до лікарні, щоб пройти медичний огляд на стан сп`яніння, проте працівники поліції це проігнорували.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_1 є її знайомим. В кінці жовтня 2023 року увечері їй зателефонував ОСОБА_3 та попросив спуститись до під`їзду. Коли спустилась то побачила там працівників поліції та ОСОБА_4 . В її присутності поліцейський дав ОСОБА_5 роздруківку з приладу Драгер, коли ОСОБА_6 ознайомився з роздруківкою, то сказав, що з результатом не погоджується та вказав, що готовий пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні. Проте поліцейські йому відмовили, пославшись на те, що були зайняті, що їм треба було їхати на виклик та поїхали. В її присутності будь які документи ОСОБА_6 не підписував.

Свідок ОСОБА_7 показав, що ОСОБА_1 знає, він інколи приїжджає до його сусідки. Наприкінці жовтня 2023 року йому зателефонував ОСОБА_3 та попросив спуститись до під`їзду, щоб перегнати машину. Він вийшов, побачив ОСОБА_8 який пояснив, що його затримали начебто за керування автомобілем в стані сп`яніння. Біля ОСОБА_8 був працівник поліції. Через деякий час поліцейський надав ОСОБА_9 якісь папери, мабуть результати тестування, але ОСОБА_3 відмовився їх підписувати, оскільки не погодився з результатами. ОСОБА_3 наполягав на проходженні огляду у медичному закладі, проте поліцейські відмовили йому, пославшись на зайнятість та брак часу.

Захисник Бредюк О.М. надав суду клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Клопотання обґрунтоване тим, що згідно матеріалів справи та відеозапису, який доданий до протоколу, вбачається що поліцейський Камінський Р.В. склав протокол на ОСОБА_1 о 19 год. 20 хв. Докази того, що поліцейський складав та видавав ОСОБА_1 направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять. У направленні не вказано, що ОСОБА_1 відмовився від огляду. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не погодився з результатом тестування на стан сп`яніння проведеного на місці зупинки транспортного засобу, протокол та жодні документи не підписував, просив поліцейського забезпечити йому огляд на стан сп`яніння у лікаря, але поліцейський в порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного і наркотичного чи іншого сп`яніння, яка затверджена наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, та Порядку направлення водіїв для проведення огляду з метою визначення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, не доставив ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду. Отже поліцейський порушив порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим його результати не можуть бути дійсними.

Заслухавши особу, яка притягається до відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відтак, по аналогії права, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений статтями 251, 255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення та збір доказів, мають довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол.

У цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винуватою у вчиненні цього правопорушення.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол на ОСОБА_1 складений саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, отже предметом доказування в цій справі є факти керування водієм транспортним засобом та перебування його під час керування в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 6 Закону України «Про Національну поліцію» констатує, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно п. 11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженого Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до відповідальності роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортними засобами на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб, поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я в присутності поліцейського.

Згідно п. 6, 7 Розділу 1 та п. 3, 5 Розділу 2 Наказу МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Наказ 1452) огляд на стан сп`яніння водія проводиться лікарем закладу охорони здоров`я або поліцейським на місці зупинки транспортного засобів з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейським під час огляду використовується спеціальні технічні засоби, які мають зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. У разі незгоди водія з результатами огляду проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, унормовано, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункти 4 та 6).

Отже законодавством встановлений обов`язок поліцейського у разі незгоди водія з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу, забезпечити направлення водія для проходження медичного огляду на стан сп`яніння до найближчого закладу охорони здоров`я та бути присутнім під час проведення такого огляду в медичному закладі.

З відеозапису, доданого до протоколу, вбачається, що поліцейський зупинив автомобіль під керуванням ОСОБА_1 повідомивши, що причиною зупинки є перевірка інформації про причетність водія до вчинення правопорушення. В подальшому поліцейський запропонував водію пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці, на що водій погодився. На відеозаписі зафіксовано, що під час проведення тестування спеціальний прилад вимкнувся, і після того, як працівник поліції знову його увімкнув, прилад показав результат 2,45 проміле. ОСОБА_1 повідомив поліцейських, що випив півпляшки пива та що не розуміє, чому прилад показав саме такий результат. Він запропонував поліцейським проїхати до медичного закладу, щоб повторно пройти огляд на стан сп`яніння. В той же час, працівники поліції йому відмовили, заявивши, що прилад вже показав позитивний результат.

Отже, незважаючи на незгоду водія з результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, поліцейські не забезпечили можливість ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі. З відеозапису, доданого до протоколу вбачається, що поліцейські взагалі не роз`яснювали ОСОБА_1 його право у разі незгоди з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу пройти медичний огляд та не зважаючи на незгоду ОСОБА_1 з результатами огляду, не видали йому направлення на медичний огляд на стан сп`яніння та не доставили його до медичного закладу для огляду. З відеозапису не можна встановити, чи складав взагалі поліцейський таке направлення та чи видав його водію. Докази, що направлення на медичний огляд на стан сп`яніння було видано поліцейським ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Крім того з відеозапису вбачається, що під час проведення огляду спеціальний засіб вимикався, результат тестування був зафіксований лише після повторного увімкнення приладу поліцейським, у поліцейського виникли складнощі з фіксацією результатів тестування, що дає суду підстави для сумніву у справності спеціального технічного засобу, за допомогою якого проводився огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 та правильності показань даного приладу.

Крім того, незважаючи на те, що у ОСОБА_1 було встановлено 2,45 проміле алкоголю, що відповідає середньому та сильному стану алкогольного сп`яніння, з дослідженого відеозапису вбачається, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки сп`яніння, які б відповідали такому стану. Також на відеозаписі на зафіксовано, чи ознайомлював поліцейський ОСОБА_1 зі змістом протоколу та з результатами огляду, відеозапис не містить доказів того, що саме ОСОБА_1 підписав протокол та акт огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи.

У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Відповідно до положень ст. 1 та ч. 1 ст. 2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

З матеріалів справи вбачається, що при складанні протоколу на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейський не роз`яснив йому право пройти медичний огляд на стан сп`яніння, незважаючи на незгоду водія з результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального засобу, не забезпечив проходження огляду водія на стан сп`яніння в медичному закладі.

Сукупність наведених обставин свідчить, що поліцейським були істотно порушені права особи, яка притягується до відповідальності, недотримано порядок проведення огляду на стан сп`яніння, що відповідно до положень ст. 266 КУпАП має наслідком визнання результатів огляду, проведеного поліцейським, недійсним.

Докази, які б спростовували поза розумним сумнівом твердження ОСОБА_1 про його невинуватість у вчиненні правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності, стороною обвинувачення, яка в даному випадку представлена особою, яка склала протокол, не надані.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена беззаперечними і достатньо вагомими та узгодженими доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст.251, 255, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А. А. Кореньков