Березівський районний суд Одеської області
07.03.2024
Справа № 494/1699/23
Провадження № 3/494/8/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2024 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року зі змінами та доповненнями (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2023 року до Березівського районного суду Одеської області від Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали справи відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа надійшла в провадження судді Римар І.А. та призначена до розгляду на 10.10.2023 року.

Згідно протоколу серії ААД №129279 про адміністративне правопорушення від 09.09.2023 року о 18:48 год. в м. Березівка по вул. Перемоги ОСОБА_1 керував автомобілем ДЕУ ЛАНОС НОМЕР_1 з явними признаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від продуву алкотестера Драгер АРСК 0224 на місці зупинки транспортного засобу відмовився у встановленому законом порядку, також відмовився проїхати на медичний огляд до лікарні з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, таким чином вчинив правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 13.05.2024 року.

У судове засідання 10.10.2023 року ОСОБА_1 не з`явився, однак 09.10.2023 року надіслав до суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з сімейними обставинами, вказав, що свою вину у скоєнні правопорушення не визнає. Розгляд справи відкладено на 07.11.2023 року.

07.11.2023 року ОСОБА_1 надіслав до суду заяви про ознайомлення з матеріалами справи та про виклик свідка ОСОБА_2 , також просив відкласти розгляд справи, у зв`язку з невизнанням своєї вини.

Постановою суду від 07.11.2023 року здійснено виклик свідків поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , особу ОСОБА_2 на 27.11.2023 року

27.11.2023 року Руцький надіслав на адресу суду заперечення на протокол, зазначив, що вважає протокол таким, що складений з порушенням вимог законодавства, свою вину не визнає, у співробітників поліції не було правових підстав для складення протоколу, і жодних причин для зупинки автомобіля не було. ОСОБА_1 відмовився пройти освідування на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки раніше у нього виникали конфлікти з поліцейськими, тому їм не довіряє, був не впевнений, що поліцейські будуть об`єктивно та справедливо проводити вказану процедуру, просив закрити провадження по справі. Будь-яких підстав для складання протоколу та зупинки мого автомобіля були відсутні.

Викликані належним чином в судове засідання на 27.11.2023 року свідки: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - не з`явилися та причини неявки суду не повідомили. Розгляд справи відкладено на 21.12.2023 року.

21.12.2023 року ОСОБА_1 надіслав до суду заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з сімейними обставинами та від`їздом до м. Києва, судове засідання відкладено на 18.01.2024 року.

15.01.2024 року свідок ОСОБА_2 надіслала на адресу суду письмові пояснення, оскільки у зв`язку з її перебування на військовій службі, не має змоги особисто з`явитись у судове засідання, вказала, що їхала разом з ОСОБА_1 , їх зупинили співробітники поліції, однак жодних підстав для зупинки автомобіля не було, поліцейські вимагали у ОСОБА_1 водійське посвідчення та почали вказувати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, запропонували продути Драгер. ОСОБА_1 заперечував проти складення проколу, оскільки був тверезий, йому не було роз`яснено прав та обов`язків, поліцейські відмовили щодо отримання ОСОБА_1 правової допомоги.

17.01.2024 року ОСОБА_1 надав до суду заяву, в якій зазначив, що на розгляді у Березівському районному суді Одеської області перебуває адміністративна справа за його позовом до Березівського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАТ №7701960, що має важливе значення для об`єктивного та справедливого вирішення справи №494/1699/23, оскільки вказана постанова серії ЕАТ №7701960 також виносилась під час його незаконної зупинки та притягнення до відповідальності 09.09.2023 року, а тому просив відкласти судове засідання. Судове засідання відкладено на 07.03.2024 року.

В судовому засіданні 07.03.2024 року ОСОБА_1 виним себе у вчинені адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав та вважає, що протокол відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП складено неправомірно.Вказав, що будь-яких належних доказів винесених рішень поліцейськими відсутні. Також надав Постанову Березівського районного суду Одеської області від 07.02.2024 року ( з відміткою набрала законної сили) про задоволення його позовних вимог про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за постановою серії ЕАТ №7701960, яка свідчить про безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Викликані належним чином в судове засідання на 07.03.2024 року поліцейські ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , про що свідчать розписки - не з`явилися та причини неявки суду не повідомили.

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд доходить до наступного висновку:

Статтею 245 КУпАП передбачено: «Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.».

Згідно ст. 254 КУпАП «Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності…».

Відповідно до ст. 280 КУпАП «Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи».

Як встановлено вище та підтверджено матеріалами справи, відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол Серії ААД №129279 від 09.09.2023 року, яким передбачено правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 статті 251 КУпАП передбачено: «Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу».

Оскільки, ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення - не визнає, а тому вказані обставини у протоколі є недоведеними та підлягають встановленню (доказуванню) під час розгляду справи.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України: «Кожен має право на справедливий … розгляд його справи …».

Відповідно до позиції Європейського суду з права людини /справа «Надточій проти України» ( заява №7460/03)/ Уряд України визнає карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Оскільки справа за своєю суттю є кримінальною, то адміністративні правопорушення підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно з п.а ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50р. кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд поєднуються з положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№475/97-ВР) та є частиною національного законодавства.

Статтею 252 КУпАП передбачено: «Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю».

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження винуватості особи, у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпаП, поліцейськими надано протокол про адміністративне правопорушення Серії ААД №129279, акт огляду тимчасового затримання транспортного засобу, пояснення ОСОБА_1 від яких останній відмовився надавати, постанова серії ЕАТ №7701960 від 09.09.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП (водій керував ТЗ при цьому не був пристебнутий ременем безпеки), відеозапис.

У матеріалах справи, на підтвердження вини ОСОБА_1 , наявна вищезазначена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7701960 від 09.09.2023 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та прийнято рішення про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн, яку рішенням Березівського районного суду Одеської області від 07.02.2024 - скасовано. (Рішення набрало законної сили).

Більш того, згідно рішення суду від 07.02.2024 року встановлено: «…суд не бере до уваги відеозапис наданий відповідачем, оскільки такий є недопустимим доказом…».

Відтак, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не убачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17.

Судом під час розгляду справи, винесено постанову про виклик поліцейських, які складали матеріали про адміністративне правопорушення, однак останні у судове засідання 07.03.2024 року не з`явилися, причини неявки не повідомили, а тому усі сумніви трактуються на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Також, в справі «Пол іОдрі Едвардспроти Об`єднаногоКоролівства» (№46477/99),Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 не погоджується із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин, суд вважає закрити провадження саме на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП, оскільки зважаючи на надані заперечення та відсутність поліцейських, на яких покладено обов`язок збирання доказів та надання пояснень, суд доходить висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КупАП.

Керуючись статтями 40-1, частиною першою статті 130, 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Справу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП - закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 12.03.2024 року.

Суддя І.А. Римар