КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/3066/24 Головуючий у І інстанції - Поплавська О.В.
апеляційне провадження №33/824/1881/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., розглянув матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_3 на поставу судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року, -

установив:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

07 березня 2024 року, ОСОБА_2 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_3 , через суд першої інстанції подав на вказану вище постанову від 15 лютого 2024 року апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 лютого 2024 року постановою судді Святошинського районного суду м. Києва, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Апеляційна скарга на вказану постанову суду від 15 лютого 2024 року подана ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_3 07 березня 2024 року, тобто з пропуском десятиденного строку на її оскарження.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки ОСОБА_3 не має юридичної освіти, а судом першої інстанції його не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Лише 05 березня 2024 року потерпілим ОСОБА_3 було укладено з адвокатом договір про надання правничої допомоги, а 06 березня 2024 року ОСОБА_3 передав адвокату матеріали справи для ознайомлення та складання апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Діючий КУпАП пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження з моменту проголошення постанови суду.

В зв`язку з цим, обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду з укладенням 05 березня 2024 року договору з адвокатом не є поважним.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 23 лютого 2024 року ознайомився з матеріалами справи.

Вищезазначене свідчить про те, що про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_3 знав не пізніше 23 лютого 2024 року, а тому міг звернутися за правовою допомогою завчасно, хоча б в десятиденний термін з моменту ознайомлення з матеріалами справи і в цей же строк подати апеляційну скаргу, який закінчувався з урахуванням вихідних днів 04 березня 2024 року.

З рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Від судів вимагається вказувати підстави.

Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі.

Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення «Пономарьов проти України»).

Враховуючи викладене, вважаю, що ОСОБА_3 був обізнаним про наявне відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, був обізнаний про результат прийнятого рішення 23 лютого 2024 року та міг подати апеляційну скаргу вчасно, звернувшись за правовою допомогою в межах десятиденного строку.

В зв`язку з цим, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 15 лютого 2024 року не вбачаю, тому, відповідно до вимог ст.294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Крім цього, 15 березня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про відмову від апеляційної скарги, в якій просив прийняти його відмову від раніше поданої апеляційної скарги та закрити провадження.

Звертаю увагу, що діючим КУпАП не передбачена відмова від апеляційної скарги та як наслідок закриття провадження, а тому дана заява залишається без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ч.2 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання Нєсвєтова Вадима Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_2 .

Справу повернути до Святошинського районного суду м. Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько