ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Русєва А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 , 24.11.2023 року о 01:30 год. у м. Одесі, вул. Преображенська, 34, керував транспортним засобом «Toyota Camry», державні номерні знаки НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку, результат тесту позитивний 1,99% проміле, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Судовий розгляд проведено за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника, які в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Так, з метою повідомлення особи про час і місце розгляду справи, а також дотримання строків розгляду справи, ОСОБА_1 було повідомлено шляхом смс-повідомлення, яке, відповідно до звіту про доставку, доставлено на телефонний номер останнього та на офіційному сайті Судової влади України за посиланням https://pm.od.court.gov.ua/sud1522/gromadyanam/csz/ були розміщені відомості про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Крім того, про обізнаність сторони захисту про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 свідчать наступні обставини.

Так, у судове засідання призначене 05.02.2024 року притягуваний не з`явився. Разом з цим його захисник Федорончук І.В. не з`явившись в судове засідання, подав до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та відкладення розгляду справи. В подальшому, у судове засідання призначене на 20.03.2024 року ані захисник, ані притягувана особа не з`явились, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Разом із цим, захисник Ільїн А.Н. надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю в інших судових засідання, проте жодних підтверджуючих документів останнім додано не було.

При цьому, судом встановлено, що відповідно до Угоди №020224 від 02.2024 року, ОСОБА_1 уклав угоду про надання правової допомоги безпосередньо із Адвокатським об`єднанням «Лоялті», у зв`язку із чим незрозуміло з яких підстав у разі зайнятості адвоката Ільїна А.Н., в судове засідання не з`явився інший захисник, або сам притягуваний.

Таку поведінку притягуваного та його захисників з урахуванням відсутності належного підтвердження поважності причин неявки, суд визнає неналежною та такою, що свідчить про зловживання правом на подання заяви про відкладення справи, а відтак переслідування мети затягнути судовий розгляд справи.

Дійшовши висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторони захисту суд враховує, що участь притягуваного у такій категорії справ не є обов`язковою участь, а також враховує те, що захисником Федорончуком І.В. в інтересах ОСОБА_1 були наданні заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в яких він просить провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 та його захисники будучи повідомленими про дату та час розгляду справи в суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_1 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа щодо якої розглядається справа виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду поважних причин своєї неявки.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідив наявні у справі докази, надавши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до даних результатів тестування за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510», номер приладу ARLM 0405 від 24.11.2023 року та Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 24.11.2023 р. перебував у стані алкогольного сп`яніння, виявлено 1,99 % проміле алкоголю.

Вказані обставини справи також підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, згідно з якими ОСОБА_1 24.11.2023 року о 01:30 год. у м. Одесі, вул. Преображенська, 34 керував автомобілем, у стані алкогольного сп`яніння, результатами тестування за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510», Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом з місця події.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених доказів дозволяє суду дійти висновку про наявність в діях притягуваного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та про доведеність вини ОСОБА_1 в його вчиненні.

Що стосується тверджень захисника ОСОБА_2 щодо відсутності будь-яких доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, суд вважає необґрунтованими та зазначає наступне.

Так, відповідно до долученого до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №649170 від 24.11.2023 відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений під час комендантської години підрозділом ТРО, які в подальшому, викликали патрульну поліцію. При цьому, в ході спілкування співробітниками патрульної поліції із ОСОБА_1 , останній жодним чином не заперечував факт керування транспортним засобом, та повідомив, що прямує до готелю.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено інформацію, яким технічним засобом проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , зокрема «Drager Alcotest 7510, ARLM 0405», у зв`язку із чим посилання захисника ОСОБА_2 щодо відсутності інформації про прилад, за допомогою якого проводився огляд, не відповідають дійсності, тому суд їх відхиляє.

Водночас, суд враховує твердження сторони захисту щодо зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №649170 від 24.11.2023, порушення ОСОБА_1 п.2.9 «в» ПДР України, водночас із фабули зазначеної у протоколі та долучених до протоколу доказів, в тому числі, відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 був порушений п. 2.9. «а» ПДР України, у зв`язку із чим суд вважає, що помилкове поліцейським зазначення не того підпункту ПДР є опискою та воно фактично не змінює суть правопорушення і не спростовує доказів зібраних у справі.

Посилання захисника ОСОБА_2 що прилад-алкотестер Драгер, за допомогою якого здійснювався огляд на стан алкогольного сп`яніння, на момент проведення освідування ОСОБА_1 був технічно несправним є голослівними, з огляду на наступне.

Так, відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» становить 1 рік.

З роздруківки приладу «Drager Alcotest 7510, ARLM 0405» вбачається, що остання дата градуювання приладу була 12.10.2023, тобто за місяць до проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Більш того, останній погодився із зазначеним результатом приладу Драгер, що підтверджується його власноручним підписом, а також відеозаписом доданим до протоколу.

Більш того, підтвердженням знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння також слугує той факт, що останній неодноразово намагався запропонувати співробітникам патрульної поліції вирішення зазначеної ситуації «інших шляхом», у зв`язку із чим був попереджений про кримінальну відповідальність.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_2 про зазначення інспектором у протоколі про адміністративне правопорушення в стверджувальній формі, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суд зазначає, що протокол складений саме за керування ОСОБА_1 транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено за результатами огляду останнього за допомогою приладу Драгер, тобто до складення зазначеного протоколу.

Частина 2 ст. 266 КУпАП передбачає, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, враховуючи, що під час проведення огляду ОСОБА_1 співробітниками патрульної поліції застосовувались технічні засоби відеозапису, суд вважає, що посилання сторони захисту про не залучення свідків є безпідставними.

Відповідно до п. 3 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, ознаками алкогольного сп`яніння є, в тому числі, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя.

Таким чином, посилання сторони захисту на відсутність такої ознаки, як почервоніння обличчя, суд вважає безпідставними, оскільки зазначене відноситься до різкої зміни забарвлення шкірного покриву обличчя.

З відеозапису долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 погодився із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510, ARLM 0405» у зв`язку із чим відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Враховуючи згоду ОСОБА_1 із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та відмовою від проходження огляду у медичному закладі, у співробітників патрульної не було підстав для його доставки до медичного закладу, при цьому неточності, які зазначені у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, зокрема зазначення про доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, не впливають на встановлення факту перебування притягуваного у стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується посилань сторони захисту щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, суд зауважує на тому, що відповідно до відеозапису долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортного засобу, проте нескладання відповідного акту про відсторонення від керування та тимчасового затримання транспортного засобу, не спростовує обвинувачення в цілому.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 24.11.2023 року о 01:30 год. у м. Одесі, вул. Преображенська, 34, керував транспортним засобом «Toyota Camry», державні номерні знаки НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку, результат тесту позитивний 1,99% проміле.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п./п. «а» п. 2.9 ПДР, який передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, керував автомобілем «Toyota Camry», державні номерні знаки НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином з викладеного слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Судом враховується характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинив умисне правопорушення, характер якого вказує на те, що воно є грубим адміністративним правопорушенням.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч.1ст.130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

20.03.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/23605/23

Номер провадження №3/522/13719/23

Головуючий суддя Русєва А.С.