Справа № 489/374/24
Провадження № 3/489/556/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

28 лютого 2024 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Гриненко Михайло Вікторович, розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №561224 від 28.12.2023 ОСОБА_1 інкримінується, що 28.12.2023 о 07.15 год. на перехресті вул. 2-а Набережна та вул. 1-а Інгульська вона, керуючи транспортним засобом "SKODA OKTAVIA" д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення п.2.3"б", 12.1 Правил дорожнього руху не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати можливість контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не стежила за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміни, в результаті чого на слизькій ділянці дороги, оминаючи перешкоду у вигляді електроопори, втратила керування транспортним засобом, здійснив виїзд за межі проїзної частини та здійснила зіткнення з парканом. В ході ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні не визнала, зазначивши про те, що в даній дорожній обстановці не порушувала вимог ПДР, а також, що в ході ДТП був пошкоджений автомобіль її сім`ї, який зареєстрований на її чоловіка ОСОБА_2 .

Вислухавши пояснення особи, її захисника, який просив закрити провадження у справі через відсутність складу адміністративного правопорушення, свідка ОСОБА_2 , який вказав, що разом із дружиною ОСОБА_1 рухалися на вищевказаному транспортному засобі, де на їхній смузі руху була виявлена перешкода, внаслідок чого остання вжила заходи гальмування, однак через слизькість проїзної частини, автомобіль втратив керування та з`їхав за межі проїзної частини, де отримав механічні пошкодження. Підтвердив, що внаслідок пошкодження автомобіля шкода була завдана їхній сім`ї; дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративне правопорушення; схему місця ДТП від 28.12.2023; письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ), суддя дійшов таких висновків.

Диспозиція ст.124 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.

Натомість санкцією інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення передбачене стягнення у виді, зокрема позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим вказане свідчить про те, що інкримінування останній вказаного правопорушення підпадає під категорію кримінального обвинувачення відповідно до практики ЄСПЛ.

Згідно з усталеною судовою практикою ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеності невинуватості цієї особи.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які поза розумним сумнівом доводять винуватість особи в інкримінованому їй правопорушеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

У зв`язку з цим, відповідальність за ст. 124 КУпАП настає виключно у разі умисного вчинення особою такого діяння, тобто коли особа, керуючи транспортним засобом, усвідомлює, що порушує правила дорожнього руху, внаслідок чого виникла дорожньо-транспортна пригода.

Проте з пояснень ОСОБА_1 , які також підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_2 , наданими при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, слідує, що причиною з`їзду транспортного засобу за меж проїзної частини став той факт, що на вказаній ділянці дороги на дорожньому покритті була ожеледиця, внаслідок чого під час застосування ОСОБА_1 екстреного гальмування з метою уникнення наїзду на перешкоду, автомобіль втратив керування та виїхав за межі проїзної частини.

Крім того, згідно з висновком експертного дослідження від 22.02.2024 № ЕД-19/115-24/1399-ІТ, в даній дорожній ситуації водій автомобіля "SKODA OKTAVIA" д.н.з. НОМЕР_2 , з метою забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.4, 12.2 та 12.3 ПДР України та він не мав технічної можливості попередити дану дорожньо-транспортну пригоду, тому в його діях, з технічної точки зору, не вбачається невідповідностей вимогам пунктів 12.4, 12.2 та 12.3 ПДР України. Проведеним дослідженням встановлено, що водій автомобіля "SKODA OKTAVIA" д.н.з. НОМЕР_2 , знаходився в аварійній ситуації та його дії не знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Натомість протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять відповідного обґрунтування на підтвердження того, що в даній дорожній ситуації ОСОБА_1 порушила вимоги саме п. 12.1 ПДР, що інкримінується їій протоколом, та вказане порушення знаходиться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Вказане, у свою чергу, свідчить про відсутність ознак суб`єктивної сторони в діях ОСОБА_1 , яка має полягати в умисному порушенні нею вимог ПДР України, що знаходиться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також згідно з ч. 1 ст. 269 КУпАП, потерпілим визнається особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

В ході розгляду справи встановлено, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди механічні пошкодження отримав лише керований ОСОБА_1 автомобіль "SKODA OKTAVIA" д.н.з. НОМЕР_2 , що перебуває у власності її сім`ї та зареєстрований на її чоловіка ОСОБА_2 , який зазначив, що не має жодних претензій матеріального характеру до своєї дружини, оскільки пошкодженням автомобіля була завдана шкода їхній сім`ї.

Таким чином, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди була спричинена матеріальна шкода виключно майну, яким володіла особа, яка керувала транспортним засобом (поєднавши, таким чином, в одній особі потерпілого та особу, яка завдала шкоду), та в даному випадку не було посягання і не спричинена шкода охоронюваним законом інтересам, визначеним в ст. 9 КУпАП, тому в діях ОСОБА_1 , в контексті вказаної статті, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки особа сама собі завдала шкоду, не спричинивши, при цьому, шкоди охоронюваним правовідносинам.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суддя вважає, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчиненого діяння не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю через відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247,252,280,283,284,285 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ст. 124 КУпАП.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Гриненко