Провадження № 33/824/1032/2024 Доповідач в апеляційній інстанції Матвієнко Ю.О.
Категорія ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 березня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2023 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2023 року закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 124 КУпАП за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Як встановив суд, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 275874 21 листопада 2023 року об 11 год. 00 хв. в с. Софіївська Борщагівка по вул. Толстого, 2 водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «М-21251» д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом авто «MAN» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.13.3 Правил дорожнього руху і вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Розглянувши справу, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у ній доказів скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із чим закрив провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, інший учасник ДТП - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2023 року та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Обгрунтовуючи скаргу, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не наведено жодних аргументів на спростування обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, не вказано, з яких причин суд вважав, що саме автомобіль «MAN» мав надати перевагу у русі автомобілю «Москвич»/

Зазначив, що судом першої інстанції не надано оцінки характеру ушкоджень автомобілів. Так, у автомобіля «MAN» пошкоджений передній бампер, точніше правий кутовий край переднього бамперу, тоді як у автомобіля «Москвич» пошкоджено ліве заднє крило. Звідси стає очевидним, що автомобіль «Москвич», здійснюючи виїзд ліворуч не надав перевагу у русі автомобілю «MAN», який рухався прямо. У інших випадках, якби саме водій автомобіля «MAN» порушив правила дорожнього руху, то удар відбувся б передньою частиною бампера автомобіля «MAN» у задню частину автомобіля «Москвич» у зв`язку з недотриманням безпечної дистанції між автомобілями.

Судом першої інстанції не враховано, що при складенні протоколу та схеми ДТП ОСОБА_2 не висловлювалися зауваження до вірності складення схеми ДТП, місця розташування транспортних засобів, місця чи характеру пошкодження транспортних засобів і напрямку руху кожного з автомобілів.

За таких обставин, скаржник вважає, що саме ОСОБА_2 не був уважним, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та допустив зіткнення з транспортним засобом «МАН», чим порушив вимоги п.п.2.3Б, 13.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні, яке відбулось 29 січня 2024 року, ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених у ній підстав. В судові засідання, призначені апеляційним судом на 19 лютого 2024 року та 11 берзня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справі повідомлений належним чином.

ОСОБА_2 в апеляційному суді проти задоволення скарги ОСОБА_1 заперечив та просив постанову суду залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, що з`явились в судове засідання, обговоривши доводи скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, а постанови суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАПзавданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду з дотриманням положень ст.ст. 245, 280 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно з`ясував обставини справи, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин, викладених у матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження вини ОСОБА_2 працівниками поліції надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 275874 від 21 листопада 2023 року, схему місця ДТП від 21 листопада 2023 року, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , долучених до матеріалів справи, останні різняться між собою та є власною версією кожного з них щодо обставин ДТП.

Із схеми ДТП, яка міститься в матеріалах справи, на якій зафіксовано розташування транспортних засобів після ДТП, неможливо достовірно встановити наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки на схемі зображено, що обидва транспортні засоби рухаються в попутному напрямку і їх розташування зображене таким чином, що неможливо встановити, що саме водій ОСОБА_2 не дотримався бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 . За таких обставин у суду відсутні підстави вважати, що водій транспортного засобу «М-21251» д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимоги п.п.2.3Б, 13.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Враховуючи викладені обставини, суд обґрунтовано не визнав протокол про адміністративне правопорушення доказом у справі, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, без підтвердження його іншими доказами у справі.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які б вказували «поза розумним сумнівом» на наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого с. 124 КУпАП, здобуто не було та суду не надано.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді, і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі Коробов проти України ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення поза розумним сумнівом.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Частиною третьою ст. 62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Оскільки матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, достатніх для висновку про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Будь-яких доказів на підтвердження аргументів апеляційної скарги та пояснень, наданих в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 не надав.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться виключно до незгоди апелянта з оскаржуваною постановою.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах Серявін та інші проти України, Трофимчук проти України, Проніна проти України). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2023 рокує законною та обґрунтованою, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2023 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.О. Матвієнко