Справа №522/334/24
Провадження №3/522/319/24
П О С Т А Н О В А

12 березня 2024 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2023 року о 23.00 год ОСОБА_1 ум. Одеса на б-р Французький 11 Б, водій автомобіля «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримав безпечного інтервалу, в наслідок чого сталось зіткнення з автомобілем « Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. Внаслідок даного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками.

Судовий розгляд в суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. При цьому ОСОБА_1 подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою. Однак, суд не визнає причину неявки притягуваного в судове засідання поважною виходячи з наступного.

Так, справа про адміністративне правопорушення надійшла до суду 10.01.2024 року та її призначено до розгляду на 16.02.2024 року. 16.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відкладення судового розгляду у зв`язку з його хворобою, у зв`язку з чим судовий розгляд справи відкладено на 28.02.2024 року. 27.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відкладення судового розгляду у зв`язку з здійсненням адвокатської діяльності по представництву клієнта в м. Києві, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 12.03.2024 року. 12.03.2024 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак 11.03.2024 року на електронну пошту суду подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою не надавши при цьому суду підтверджуючих документів.

Водночас в судовому засіданні представником потерпілої сторони було повідомлено суду, що ОСОБА_1 з`являвся у судові засідання при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, де ОСОБА_1 визнано потерпілим.

Надаючи оцінку такій процесуальній поведінці ОСОБА_1 , суд визнає її такою, що свідчить про зловживання останнім процесуальними правами, про що свідчать його конкретні дії, спрямовані на введення суду в оману про його хворобу та відрядження з метою затягування розгляду справи. При цьому, суд констатує, що хоча у КУпАП не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права та суд зауважує, що процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання. Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 7 липня 1989 року, вказував на недопустимість зневілювання ключового принципу верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом.

За таких обставин, суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату та час розгляду справи в суді, не з`явився без поважних причин, суд оцінює таку його поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді та переслідування мети затягнути розгляд справи у суді, спливу строків, визначених ст.38 КУпАП.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Вина ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 732734 від 16.12.2023 р., підтверджується самим протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, яка містить зафіксовану локалізацію пошкоджень автомобілів та їх розташування.

Вина притягуваного також підтверджується письмовими поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_2 від 16.12.2023 року, в яких остання зазначила, що вона рухалась на своєму автомобілі «Hyundai Accent», по б-р Французький в сторону раптом стався різкий удар зліва, вона одразу зупинилась. Вийшовши з автомобіля вона побачила автомобіль «Toyota Prius», який і здійснив удар в ліву частину її автомобіля, чим пошкодив її автомобіль.

Більш того, вина притягуваного також підтверджується його частковими поясненнями, наданими під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, згідно яких він підтверджує, що здійснювати обгін з лівої сторони автомобіль «Hyundai Accent», виїжджаючи на зустрічну смугу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими доказами.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, схеми ДТП, пояснень учасників ДТП та інших досліджених судом доказів, ОСОБА_1 , порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що дорожня обстановка це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Пункт 2.3.б Правил дорожнього руху України встановлює, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пункт 13.1. Правил дорожнього руху України зобов`язує водія, що залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Аналіз перелічених вимог ПДР свідчить, що водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом має враховувати дорожню обстановку, бути постійно уважним, щоб вчасно реагувати на зміну дорожньої обстановки.

Суд звертає увагу, що небезпека для руху може бути створена як правомірними, так і неправомірними діями інших водіїв, але за переконанням суду в розумінні ПДР, якщо один учасник дорожнього руху порушує правила, інший учасник зобов`язаний виконати вимоги ПДР України, зокрема, в даному конкретному випадку ОСОБА_1 в першу чергу мав виконати вимоги пунктів 2.3б, 13.1 ПДР, зокрема повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки і, відповідно дотримуватися безпечного інтервалу.

Більш того, слід наголосити, що ОСОБА_1 дотримуючись ПДР безумовно мав врахувати дорожню обстановку на дорозі, мав переконатись в безпечності обраної швидкості руху, інтервалу та дистанції з іншим автомобілям на дорозі.

Також ОСОБА_1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, тобто ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.10.1. На переконання суду притягуваний мав можливість запобігти зіткненню з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 шляхом виконання в робочому режимі зазначених вимог ПДР, тому, суд приходить висновку, що його дії перебувають у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною подією

В рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, притягуваний реалізувавши своє право володіти автомобілем та їздити на ньому, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги перелічених пунктів ПДР, керуючи автомобілем «Toyota Prius», не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai Accent», в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відтак, суд приходить до висновку, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушення вимог пункту 13.1 Правил дорожнього руху, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, що спростовує доводи притягуваного про те, що ДТП сталася з вини іншого учасника.

Крім того, суд враховує те, що відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Таким чином, кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих Правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що рухаючись на автомобілі ОСОБА_2 у відповідності до вимог п. 1.4 ПДР України мала право розраховувати на те, що інші учасники, виконують ці Правила, у тому числі й другий учасник ДТП ОСОБА_1 , який в свою чергу, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив з нею зіткнення з відповідними наслідками ДТП у виді пошкоджень транспортних засобів.

Таким чином встановлені судом обставини та досліджені докази, їх належна оцінка в сукупності, дають можливість прийти однозначного висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також для припинення вчинення ним нових правопорушень, буде достатнім та необхідним застосування адміністративного стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з винесення постанови про накладання адміністративного стягнення, на порушника покладається обов`язок сплати судового збору, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 гривень 60 копійок /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок на користь держави.

Керуючись ст.ст. 9, 24, 33, 38, 124, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративних правопорушення і застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 850 /вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок на користь держави.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту прокурора без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи подання прокурора.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси С.М. Кічмаренко