Справа № 522/3306/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Осіік Д.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з ВЧ НОМЕР_1 МОУ про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Так, старший солдат ОСОБА_2 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді водія зенітного кулеметного взводу управління третьої зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 .

У відповідності до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99. № 548-ХІУ та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99. № 551-XIV, старший солдат ОСОБА_2 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Крім того, згідно п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Також, відповідно до вимог ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків старший солдат ОСОБА_2 повинен доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Проте, всупереч наведеним статутним обов`язкам, діючи умисно, всупереч інтересам служби, старший солдат ОСОБА_2 27.02.2024 року був виявлений в стані алкогольного сп`яніння при виконанні ним обов`язків військової служби в умовах особливого періоду.

Таким чином за викладених вище обставин, старший солдат

ОСОБА_2 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи її у військовій частині НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, 27.02.2024 року був виявлений в стані алкогольного сп`яніння при виконанні ним обов`язків військової служби в умовах особливого періоду.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину визнав, просив суворо не карати. Просив розстрочити сплату штрафу строком на один рік посилаючись на тяжке матеріальне положення.

Вивчивши та оцінивши наявні матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, підтверджується доказами, наявними у справі про адміністративне правопорушення, а саме даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № 33 від 27.02.2024 року з додатками.

Враховуючи наявність зазначених доказів, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення доведена, та його дії за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП кваліфіковано вірно.

При визначенні виду адміністративного стягнення, що підлягає накладенню на ОСОБА_1 , враховуючи характер та тяжкість вчиненого ним правопорушення, а також особу порушника та ступінь його вини, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень, вважаю необхідним призначити йому адміністративне стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

З огляду на наведене, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 , від сплати судового збору.

Крім того, згідно ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Положеннями ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не в змозі єдиноразово здійснити оплату штрафу у силу скрутного матеріального становища, водночас не ухиляється від виконання судового рішення, суд дійшов до переконання про наявність законних підстав для розстрочки виконання постанови про накладання адміністративного стягнення строком на дванадцять місяців.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 172-20, 221, 283-284, 301, 304 КУпАП, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», Закону України «Про виконавче провадження» суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Звільнити ОСОБА_1 , від сплати судового збору у сумі 536,80 грн. на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Розстрочити виконання постанови у відношенні ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП в частині накладання на правопорушника адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. строком на 12 (дванадцять) місяців із розрахунку сплати: 11 платежів по 1417 гривень та 1 платіж 1413 гривень.

Зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти суд про сплату відповідної частини штрафу, шляхом пред`явлення відповідного документу (квитанції).

Після закінчення строку встановленої розстрочки строк пред`явлення до примусового виконання постанови в частині накладання адміністративного стягнення в виді штрафу - протягом трьох місяців.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси, протягом десяти днів з дня її винесення в частині накладення стягнення.

В частині надання розстрочки на виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: