Номер апеляційного провадження 33/824/1334/2024
Суддя суду першої інстанції Шапутько С.В.
Суддя у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

01 березня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., розглянув у судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Якусика Дмитра Васильовичем на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКПП невідомий,

громадянина України,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130 КУпАП, ст. ст. 124, 122-4 і відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

Судом встановлено, що 14 вересня 2023 року о 10 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «MITSUBISHIOUTLANDER», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Київ по вул. Євгена Коновальця, 7/9, виїжджаючи з парковки, рухаючись заднім ходом, змінюючи при цьому напрямок руху, не впевнився, що це буде безпечно та, недотримавшись безпечного інтервалу, скоїв наїзд на поруч припаркований автомобіль Опель, державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9, 10.1, 13,1 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Після даної ДТП водій ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п. 2.10 (а) ПДР та вчинив адміністарвтивне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Також 14.09.2023 о 10 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MITSUBISHIOUTLANDER», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Євгена Коновальця, 7/9, та після дорожньо-транспортнох пригоди за його участю, вживав алкогольні напої, чим порушив вимоги п.2.10 Є Павил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_2 , через свого захисника - адвоката Якусика Д.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив постанову Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2023 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Постанову Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2023 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що він не згоден з постановою судді, у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи та порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення, суддя не надав належної оцінки доказам у справі у взаємозв`язку із іншими матеріалами справи, які виключають прямий умисел ОСОБА_1 по ст. 122-4 та, відповідно, по ч. 4 ст. 130 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, чим порушив норми ст.ст. 245, 251 КУпАП.

Суд ухвалюючи оскаржувану постанову, в порушення норми ст. 245 КУпАП не міг встановити чи правомірно були зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення, чи роз`яснювали ОСОБА_1 його права встановлені в ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, чи інкриміноване правопорушення по ст. 122-4 КУпАП містило в собі суб`єктивну сторону правопорушення, тобто чи був у ОСОБА_1 прямий умисел при залишенні місця ДТП.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 визнав частково свою провину у вчиненні з необережності адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, але не визнав свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, та ч.4 ст.130 КУпАП.

Пояснення ОСОБА_1 під час складання адміністративного матеріалу, свідчать про відсутність у нього прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 та ч.4 ст.130 КУпАП, а матеріали справи не містять доказів на спростування цих пояснень.

Матеріалами справи підтверджується відсутність доказів обізнаності особи про її причетність до дорожньо-трансортної пригоди, а за таких обставин першочерговим завданням у справі про адміністративне правопорушення є встановлення наявності чи відсутності складу адіміністративного правопорушення за ст. 122-4, ч.4 ст.130 КУАП.

Доводи скаржника свідчать, що про те, що ОСОБА_1 не був обізнаний про ДТП до якого був причетний. Останній повністю сприяв у встановленні обставин. Дані дії також свідчать про відсутність умислу в правопорушенні, передбаченому ст. 122-4 КУпАП.

За відсутності складу адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, відповідно дії ОСОБА_1 неправильно були кваліфіковані за ч. 4 ст. 130 КУпАП, а відтак, провадження у справі за ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаних адміністративних правопорушень.

Апеляційна скарга також містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2023, яке обґрунтоване тим, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , постанова отримана захисником Гончарова О.Р. була лише 24.01.2024, а отже вчасно подати апеляційну скаргу скаржник не мав можливості. На підставі викладеного просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 11 грудня 2023року.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова була винесена 11 грудня 2023 року. Згідно супровідного листа, наявного в матеріалах справи, постанова суду надіслана ОСОБА_1 28.12.2023 (а.с.21). Апелянт у апеляційній скарзі зазначає, що постанова отримана його захисником Якусиком Д.В. 24.01.2024.

Проте матеріали справи не містять доказів вручення ОСОБА_1 копії постанови Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2024, у строк до 24.01.2024.

З метою доступу до правосуддя, суд дійшов висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року захисником ОСОБА_1 пропущений з поважних причин.

Обмеження на реалізацію право на оскарження, яке може полягати у непоновленні строку скаржнику, порушить саму суть права. Фактично, без поновлення строку на подання апеляційної скарги, скаржник буде позбавлений на реалізацію важливого елемента права на справедливий суд, як право на звернення до апеляційного суду за захистом своїх прав.

За таких обставин, клопотання захисника ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Якусик Д.В. підтримав подану апеляційну скаргу, просив задовольнити її з викладених підстав. Захисник Гончарова О.Р. пояснив суду, що ОСОБА_1 , рухаючись заднім ходом автомобіля, не відчув, що зачепив поруч припаркований автомобіль, саме тому, не розуміючітого, що ним скоєно ДТП, він поїхав до лікарні куди мав на меті їхати з ранку, а повернувшись додому та не розуміючи, що ним скоєно ДТП та що він залишив місці ДТП, він вже дома вжив спиртні напої. Захисник звернув увагу суду на ту обставину, що матеріали справи не містять будь-яких доказів вчинення саме ОСОБА_1 зіткнення з автомобілем потерпілого, але під впливом працівників поліції ОСОБА_1 вимущений був визнати свою вину зіткненні з автомобілем потерпілого. Але, оскільки ОСОБА_1 цього зіткнення не відчув, саме тому він не залишився на місці цього зіткнення, а поїхав по своїм справам. У ОСОБА_1 був відсутній умисел як на залишення місця ДТП так і на скоєння правопорушення передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 вжив вже дома спиртні напої, оскільки він не розумів подій які відбулись в цей день за його участі.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Якусика Д.В., проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Постанова суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не оскаржується, в цій частині ОСОБА_1 свою вину визнає. Тому апеляційним судом постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП не переглядається.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на положення ст.ст.251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. В матеріалах справи відсутні будь які докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 в порушенні ПДР та скоєнні ним правопорушення пеоредбаченого ст. 124 КУпАП, крім пояснень самого ОСОБА_1 та відповідного протоколу. Як пояснив суду захисник ОСОБА_1 , він визнав свою вину у зіткненні з автомобілем потерпілої особи, оскільки працівникі поліції продемостували йому відеозапис даної ДТП. Але вказаного відеозапису матеріали справи не містять. З метою зясування зазначеного питання суд апеляційної інстанції викликав в судове засідання працівників поліції, які склали протоколи відносно ОСОБА_1 , вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили. Тобто, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується лише визнанням його вини в цьому правопорушенні.

Відповідно до п 2.10 Є ПДР України, водій до проведення медичного огляду не має права вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Частиною 4 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння, яка вживала після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголь, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

За правилами ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п.6 Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п.7 Інструкції).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 525138 вбачається, що 14 вересня 2023 року о 10 год. 30 хв. в м. Київ, по вул. Євгена Коновальця, 7/9 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MITSUBISHI OUTLANDER», д/н НОМЕР_1 виїжджаючи з парковки, рухаючись заднім ходом змінюючи при цьому напрямок руху, не впевнившись що це буде безпечно та не дотримавшись безпечного інтервалу скоїв наїзд на поруч припаркований автомобіль «OPEL ASNRA» д/н НОМЕР_3 , внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків та порушено п.10.0, 10.1, 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. ОСОБА_1 визнає свою вину у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, але стверджує, що він не відчув зіткнення з автомобілем потерпілого.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 523515, 14 вересня 2023 року о 15 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Євгена Коновальця, 7/9 водій керуючи транспортним засобом «MITSUBISHI OUTLANDER», д/н НОМЕР_1 став учасником дорожньо-транспортної пригоди та місце пригоди залишив, чим порушив п. 2.10 а ПДР, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.

Заперечуючи вину ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП захисник вказує про відсутність у останнього прямого умислу на вчинення цього правопорушення, оскільки останній не розумів, що він зачепив поруч припаркований автомобіль потерпілої особи і що він в порушення ПДР залишає фактично місце ДТП.

З такими доводами апеляційної скарги погоджується і апеляційний суд.

Як вбачається із відео долученого до матеріалів справи ОСОБА_1 не був обізнаний про ДТП. Зокрема, останній поліцейським надав пояснення, що 14.09.2023 поїхав на своєму автомобілі до лікарні, після відвідання лікаря, приїхав на автомобілі д.н.з. НОМЕР_1 додому і припаркував транспортний засіб за адресою м. Київ, вул. Коновальця, буд. 7/9 звідки зранку того ж дня здійснив виїзд.

Окрім того, вбачається, що свої письмові пояснення ОСОБА_1 надає зі слів поліцейського, який вказує останньому, про що писати у поясненнях і про які обставини ДТП зазначати у ціх поясненнях.

Отже, слід дійти висновку, що ОСОБА_1 не відчув зіткнення з поруч припаркованим автомобілем та не знав про вчинення ним ДТП, адже після вчинення ДТП повернувся на місце де сталася дорожньо-транспортна пригода, залишив там свій автомобіль та повністю сприяв поліцейським (коли останні зявились за місцем його проживання) у встановленні обставин події.

Із пояснень які надав потерпілий ОСОБА_3 працівникам поліції, слідує, що він залишив свій автомобіль по вул. Коновальця, 7/9 зі сторони «Палацу Україна» об 11 год. 40 хв. прийшовши до свого автомобіля, виявив пошкодження. Хто міг вчинити дане пошкодження йому невідомо.

Так, на схемі ДТП працівниками поліції зображений лише один атомобіль потерпілого ОСОБА_3 «OPEL ASTRA» д/н НОМЕР_2 та визначено місце зіткнення, зазначено пошкодження автомобіля потерпілого.

Таким чином, вбачається, що ОСОБА_1 скоївши дорожньо-транспртну пригоду повернувся на місце пригоди, припаркував свій транспортний засіб та не маючи уявлення, що скоїв ДТП пішов додому.

Отже в матеріалах справи відсутні належні та допустими докази того, що ОСОБА_1 навмисно залишив місце ДТП, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 порушено п. 2.10 а ПДР, що є безумовною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП, суд виходить з наступного.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 525137 вбачається, що 14 вересня 2023 року о 10 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Є. Коновальця, 7/9 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MITSUBISHIOUTLANDER», д/н НОМЕР_1 та після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, вживав алкогольні напої, чим порушив п. 2.10 Є ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обгрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 , (вживання алкоголю) за обставин, наведених в протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП не можуть підпадати під ознаки зазначеної статті, оскільки вони повинні бути пов`язані з обставинами дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки апеляційний суд дійшов висновку, що адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, тому за вказаних обставин відпадають підстави і для визнання винним ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП. Оскільки в матералах справи відсутні належні та допустими докази умислу ОСОБА_1 на вчинення правопорушень передбачених ст. 122-4, ч.4 ст.130 КУпАП.

Оскільки згідно з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а саме відсутній умисел на вчинення вказаного правопорушення.

Оскільки згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Якусика Д.В. підлягає задоволенню, постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року в частині визнання ОСОБА_1 винним за ст.122- 4, ч.4 ст.130 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ч. 4 ст.130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 - 4, ч.4 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ч. 4 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Виходячи зі змісту постанови, суддя місцевого суду під час накладення стягнення на ОСОБА_1 окремо не визначив вид стягнення за кожне правопорушення, а керувався ч.2 ст.36 КУпАП, яка визначає правила накладення адміністративного стягнення при вчиненні кількох адміністративних правопорушень.

Враховуючи викладене та те, що згідно ст.124 КУпАП передбачено санкції у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року, апеляційний суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 , притягнутого до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, стягнення в виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 грн.

Керуючись ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Якусика Дмитра Васильовича задовольнити.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року в частині визнання ОСОБА_1 виним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн., з позбавленням права керування транспртним засобом на трок 3 (три) роки скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ч.4 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ч.4 ст.130 КУпАП.

За вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП вважати ОСОБА_1 підданим адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Д. Поливач