Справа № 727/2988/24
Провадження № 3/727/1168/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м.Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М., за участі особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та в його інтересах представника, адвоката Бошелюк Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернівці справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №632487, 21.03.2024 року о 00 год. 07 хв. в м. Чернівці по вул. Південно-Кільцева, 29, ОСОБА_1 , керував т/з «Mercedes-Benz S 350» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп?яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння у встановленому законом порядку відмовився. Від керування т/з відсторонений шляхом передачі тверезому водієві.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 перебування в стані наркотичного сп`яніння заперечував. В його інтересах представник, адвокат Бошелюк Ю.М. просила закрити справу про притягнення її довірителя ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення, посилаючись на доводи викладені в письмовому клопотанні про закриття провадження. Вказала, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП був складений з численними порушеннями законодавства, а відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не може слугувати доказом вини останнього. ОСОБА_1 підтримав доводи адвоката, та просив закрити провадження у справі.

Стаття 7 КУпАП вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Вивчивши матеріали справи, суд, вважає що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП зважаючи на наступне.

Стаття 23 КУпАП визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Адміністративним правопорушенням відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення,винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015р., огляду на стан сп?яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України с підстави вважати, що вони перебувають у стані сп?яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препарагів, що знижують увагу та швидкість реакції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп?яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п.4 розділу І Інструкції), і даний перелік ознак є вичерпним.

Судом встановлена розбіжність у процесуальних документах щодо виявлених ознак наркотичного сп?яніння у ОСОБА_1 ,оскільки в протоколі працівниками поліції зазначено, що ОСОБА_1 керував тз із ознаками наркотичного сп?яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Однак у направленні на огляд, яке міститься в матеріалах справи, зазначено: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя.

Разом з цим, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що підставою для пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп?яніння стало не виявлення вказних вище ознак наркотичного сп?яніння у ОСОБА_1 , а наявність у ОСОБА_1 складеного протоколу за ст. 130 КУпАП.

З відеозапису вбачається, що поведінка ОСОБА_1 є цілком адекватною та відповідає обстановці. ОСОБА_1 чітко висловлював свої заперечення та відповідав на запитання працівників поліції.

Відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За змістом п. 4. Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Згідно пункту 8 зазначеного Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Разом з цим, ні відеозапис, ні інші матеріали справи не містять даних про відмову ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп?яніння, яка була б зафіксована у присутності двох свідків.

Тобто, перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп?яніння у вказаний в протоколі час та місці є недоведеним.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 відсторонений від керування транспортним засобом шляхом передачі т/з тверезому водію, однак матеріали даної справи не містять належних доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, та надання можливості керування цим транспортним засобом іншій особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, як того вимагає ч.7 ст.266 КУпАП. На долучених до матеріалів справи дисків з відеозаписами з бодікамер працівників поліції відсторонення від керування т/з також не зафіксованою

Частиною 1 статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного сп?яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного сп?яніння.

Як вбачається зі змісту протоколу серії ААД №632487, складеного відносно ОСОБА_1 , у ньому міститяться виправлення часу його складання.

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції про порядок оформлення матеріалів адміністративного правопорушення від 06.11.2015 №1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за №1496/27941, передбачено, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої складено.

Виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення є грубим порушення норм законодавства та як наслідком є визнання такого доказу недопустимим.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникають у ході розгляду цієї справи мають бути тлумачені на його користь, що відповідає положенням норм Конституції України.

Разом з цим, беручи до уваги вищенаведене, можна дійти до висновку, що відмова ОСОБА_1 від огляду на стан сп?яніння є законною, оскільки з урахуванням того процесуальні документи кладені відносно нього з численними порушеннями та не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, він не був зобов?язаний проходити огляд на стан сп?яніння.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність складу адміністративного правопорушення. Наявність складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення ч.1 ст.130 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності полягає в тому, що правопорушник має, по-перше керувати транспортним засобом, а по-друге - відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП також передбачає відповідальність саме осіб, які керують транспортним засобом в стані сп`яніння.

Однак, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом у стані наркотичного сп?яніння, а оскільки наявні в матеріалах справи процесуальні документи складені з порушенням законодавства та вони не можуть бути належними доказками по справі.

Верховний Суд у своїй постанові від 18 липня 2019 року у справі №16/5226/16-а погодився із позицією судів попередніх інстанцій, які не прийняли до уваги в якості доказу вчинення адміністративного правопорушення відеозапис із нагрудних камер працівників поліції зазначивши, що він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Обов`язок дотримання принципу презумиції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція.

Європейський суд з прав людини в рішеннях по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував на те, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином, вразовуючи вищевикладене, на думку суду в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Статтею 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), "Карелін проти Росії" (рішення від 20.09.2016, заява №926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

На підставі та керуючись ст.ст 7, 130 ч.1, 247 ч.1, 251, 266, 268, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ст.130 ч.1 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її оголошення.

Суддя Слободян Г.М.