печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року суддя Печерського районного суду м. Києва Шапутько С. В., за участю секретаря Лісного О. О., захисника Мартиненка І. О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції), прокурора Прокопова О. Е., розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву захисника Мартиненка І. О. про відвід судді Білоцерківця О. А. від розгляду матеріалів, які надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

встановив:

На розгляді судді Печерського районного суду м. Києва Білоцерківця О. А. перебувають матеріали, які надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

19.02.2024 в судовому засіданні з розгляду означених матеріалів захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокатом Мартиненком І. О. заявлено відвід судді Печерського районного суду м. Києва Білоцерківцю О. А. (долучено до справи письмово викладену заяву).

В судовому засіданні з розгляду заявленого відводу захисник Мартиненко І. О. відвід підтримав. В обґрунтування заявленого відводу зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення надсилається до місцевого суду за місцем вчинення такого правопорушення, натомість у протоколі не зазначено місця вчинення правопорушення, що є обов`язковою умовою його складання, суд при підготовці до розгляду вирішує питання щодо його компетенції розгляду такого протоколу та правильність його складання. Таким чином, прийняття протоколу без зазначення місця вчинення адміністративного правопорушення до розгляду свідчить про зацікавленість та упередженість судді Білоцерківця О. А. у даній справі.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 заявлений відвід повністю підтримав. Вказав, що особи, якими складались матеріали, навіть не намагались встановити ймовірне місце правопорушення, хоча могли і повинні були це зробити, отримавши відповідну інформацію з кримінального провадження, яке також пов`язане з аналогічними депутатськими зверненнями, а також отримавши пояснення від самого ОСОБА_1 . Ототожнення місця вчинення адміністративних порушень з розташуванням Верховної Ради України є безпідставним, оскільки в приміщенні за адресою вул. Грушевського, 5 в м. Києві наявні тільки сесійна зала, їдальня та вбиральні, жодних робочих місць депутатів не обладнано, відповідно звідти не можна було підготувати, підписати та направити депутатське звернення. Натомість суддя не врахував цих обставин і розпочав розгляд протоколу.

Прокурор заперечував проти заявленого відводу, зазначивши, що підстав вважати суддю Білоцерківця О. А. упередженим нема, сторона захисту, посилаючись на аналогію закону та норми КПК України, не зазначає конкретну підставу для відводу судді. Крім того, питання територіальної підсудності повинно вирішуватися безпосередньо у провадженні за адміністративним протоколом, а не при розгляді заяви про відвід судді.

Суддя Білоцерківець О. А., належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, не висловив позиції щодо заявленого відводу.

Суддею, з урахуванням позицій сторін, визнано можливим розглянути заяву у відсутність судді, якому заявлено відвід.

Вислухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, надходжу наступних висновків.

Пунктом 4 рішення №34 Ради суддів України від 08.06.2017 надане роз`яснення, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Таким чином, враховуючи, що КУпАП не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею заяв учасників справи про відвід судді, суддя, враховуючи вимоги ст. 6 Конвенції та ст. 9 Конституції України, з метою додержання принципу законності, вважає, що є необхідність у застосуванні принципу за аналогією до найбільш близької галузі права, а саме кримінального процесуального права.

Підстави неможливості участі судді у розгляді справи, визначені ст. 75, 76 КПК України, передбачають, зокрема, наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді. Частиною 5 ст. 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути мотивованим.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Аналогічна позиція викладена у рішенні ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», в якому зазначено, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Відповідно до статті 6 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XI чергового з`їзду суддів України від 22.02.2013, суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику

Заявлений відвід мотивовано незгодою сторони захисту із процесуальними діями та рішеннями судді, ухваленими при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та по суті не містить жодних посилань на дії судді Білоцерківця О. А. або наявність інших обставин, які об`єктивно викликають сумнів у неупередженості судді чи свідчать про його заінтересованість в результатах провадження, не містять таких даних і матеріали провадження.

Сторона, що ініціювала відвід, не надала підтверджень, що процесуальні дії та рішення, з якими захист не погоджується, обумовлені упередженістю судді, прихильністю до протилежної сторони, наявністю будь-якої заінтересованості в результатах провадження.

Отже, з огляду на викладені в заяві підстави відводу, суддя приходить висновку, що заява про відвід не містить об`єктивних підтверджених даних, які б свідчили про наявність обставин, що викликають сумнів в неупередженості судді Білоцерківця О. А. при розгляді матеріалів щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

За таких обставин процесуальні підстави для задоволення заяви про відвід відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 392 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву захисника Мартиненка І. О. про відвід судді Білоцерківця О. А. від розгляду матеріалів, які надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. В. Шапутько