Справа № 458/176/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2024 м. Турка

Суддя Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І., за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Миньо М.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

16.02.2024 о 20.29 год. у с. Явора, вул. Центральна, 1, Самбірського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем "Skoda Oktavia" номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінки, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибув, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Захисник Миньо М.М. просив проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , так як він представляє його інтереси.

З урахуванням того, що чинний КУпАП не передбачає обов`язкової участі під час розгляду справи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, враховуючи, що ця особа була належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу без її участі.

Захисник Миньо М.М. у судовому засіданні вказав, що ОСОБА_1 визнає вину частково, зокрема, не заперечує, що вживав спиртне перед тим як сісти за кермо, що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місця зупинки, так і в медичному закладі. Однак, зазначив, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, оскільки був змушений терміново доставити дружину з хворою дитиною до лікарні, для надання медичної допомоги. Якби не ця обставина, то ОСОБА_1 не сів би за кермо автомобіля. Просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Заслухавши позицію захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив такі обставини справи.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 548674 від 16.02.2024, такий складено щодо ОСОБА_1 за порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього рух, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до положень ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура проведення, проходження та направлення водіїв транспортних засобів на огляд, зокрема щодо стану алкогольного сп`яніння визначена:

- Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту Інструкція);

- Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 № 57 (далі по тексту Порядок).

Так, згідно з п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 26 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я). (п. 7 Розділу І Інструкції).

Також, згідно з п. 6 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, суд дійшов такого висновку.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 548674 від 16.02.2024 відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, такий складено правомірно і з дотриманням ст. 266 КУпАП та вказаних вище Інструкцій та Порядку.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів видно, що огляд водія ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленням поліцейським у водія ознак алкогольного сп`яніння: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення рухів, поведінки, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу водій відмовився.

16.02.2024 інспектор СРПП ВП №2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області Ковальчик О.Я. склала письмове Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення ознак алкогольного сп`янінння в медичному закладі КНП "Турківська міська лікарня". Водій ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі відмовився.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису, який міститься на компакт-диску, видно, що 16.02.2024 о 20.29 год. у с. Явора, вул. Центральна, 1, Самбірського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем "Skoda Oktavia" номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений поліцейськими на підставі п. 10 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", у зв`язку з перебуванням автомобіля на іноземній реєстрації. Під час перевірки документів у водія ОСОБА_1 були виявленні поліцейським ознаки алкогольного сп`яніння та водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а після відмови - у медичному закладі. Однак, ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Водій ОСОБА_1 повідомив, що вживав спиртне, але змушений був їхати в лікарню, щоб доставити хвору дитину. Поліцейською було негайно відреаговано та запроповано дружині ОСОБА_1 пересісти з дитиною в поліцейський автомобіль для доставки в лікарню, проте дружина ОСОБА_1 пропозицію поліцейського проігнорувала, повідомила, що в дитини температура 37 градусів, з часом вона повідомила, що телефонувала лікарю, проконсультувалась з ним та він повідомив, що потреби їхати в лікарню немає.

Захисник Миньо М.М. в судовому засіданні, не заперечив обставин, які зафіксовані на відеозаписі. Висловив позицію ОСОБА_1 , згідно з якою він не заперечив факту вживання спиртного та відмови від проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі.

Водночас, захисник Миньо М.М. просив закрити провадження у справі у зв`язку з вчинення дії особою в стані крайньої необхідності, оскільки ОСОБА_1 після вживання спиртного вимушений був сісти за кермо, щоб доставити в медичний заклад дружину з хворою дитиною.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Однак факт вчинення правопорушення у стані крайньої необхідності в даній справі не встановлений.

Так, в постанові від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу.

Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Так, твердження захисника Миньо М.М. про те, що водій ОСОБА_1 був змушений терміново доставити в лікарню дитину, яка потребувала медичної допомоги, спростовується відеозаписом події, з якого видно, що дитина ОСОБА_1 не перебувала у стані, який потребував невідкладної медичної допомоги. Дружина ОСОБА_1 проігнорувала пропозицію поліцейських доставити її з дитиною в лікарню. Також не надано жодних доказів, що ОСОБА_1 звертався за отриманням медичної допомоги для дитини.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна

Правопорушення, вчинене ОСОБА_1 є умисною, суспільно небезпечною дією, зважаючи на конкретні обставини справи, а тому зазначені в клопотанні обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи у зв`язку з вчинення дій особою в стані крайньої необхідності.

При цьому, суд звертає увагу на те, що керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Так, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Таким чином твердження захисника Миньо М.М. та пояснення водія ОСОБА_1 на місці події, що останній діяв в стані крайньої необхідності, суд розцінює як спосіб уникнення відповідальності.

За таких обставин, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджена дослідженими матеріали справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 548674 від 16.02.2024 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі, направленням, відеозаписом з місця події.

Відтак, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, оцінивши всі докази, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд бере до уваги характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, який є військовослужбовцем, позитивно характеризується за місцем проходження служби, має відзнаки та подяки, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, а тому ОСОБА_1 необхідно піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, 251, 283, 284 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців, що обчислюється з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено.

Суддя О.І. Кшик