Провадження № 33/812/65/24
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Бондар М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Бондар Марини Вікторівни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, яку ухвалив Центральний районний суд м. Миколаєва, під головуванням судді Демінської О.І. у приміщенні цього суду 18 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №560112, складеного 21 листопада 2023 року, 25 квітня 2022 р. о 10 год. 04 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом велосипедом, рухаючись в районі зупинки громадського транспорту «Шкільна» по пр. Героїв України в м. Миколаєві, був неуважний, не врахував дорожню обстановку та допустив зміну напрямку руху ліворуч, не впевнившись в безпеці свого руху, внаслідок чого сталося зіткнення з транспортним засобом «Audi A3», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збиткам. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3б, 10.1 Правил дорожнього руху.

Такі дії ОСОБА_1 працівником поліції кваліфіковані у протоколі за ст. 124 КУпАП, який разом із іншими документами був направлений для розгляду до Центрального районного суду м. Миколаєва.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2023 р. ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

19 січня 2024 р. захисник ОСОБА_1 адвокат Бондар М.В. подала до суду апеляційну скаргу на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2023 р., в якій просила постанову суду скасувати, провадження у справі закрити через відсутність у справі доказів вчинення адміністративного правопорушення. Також захисником заявлено клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Мотивуючи клопотання про поновлення строку, захисник ОСОБА_1 - адвокат Бондар М.В. зазначила, що на момент розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 не отримав судову повістку та не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Так, у матеріалах справи міститься підтвердження того, що повідомлення про розгляд справи судом 14 грудня 2023 р. надсилалось на адресу ОСОБА_1 . Зі змісту цього підтвердження вбачається, що станом на 10:02 год. 18 грудня 2023 р. поштове відправлення за №636 знаходилось у точці видачі/доставки. Також згідно відомостей офіційного сайту Укрпошти 18 грудня 2023 р. це відправлення не було вручене під час доставки та в подальшому повернуто до суду. Отримавши повідомлення Укрпошти від 18 грудня 2023 р., ОСОБА_1 звернувся до відділення пошти 22 грудня 2023 р. та дізнався, що на його ім`я надходив лист з Центрального районного суду, який 21 грудня 2023 р. було повернуто за зворотною адресою. 25 грудня 2023 р. захисник Бессарабова Є.О. звернувся до Центрального районного суду із заявами про ознайомлення з матеріалами справи та про видачу постанови суду. На підставі вищевказаних заяв 08 січня 2024 р. захисника було ознайомлено з матеріалами справи та видано копію постанови суду. Крім того, захисник, вважає за необхідне додати, що окрім зазначених заяв, нею також 22 грудня 2023 р. подавалась заява про вступ у справу представника та надання доступу до електронної справи в підсистемі «Електронний суд», яка на сьогоднішній день приєднана до матеріалів справи, однак доступу до електронної справи судом не було надано. У зв`язку з чим, оскільки підсистема «Електронний суд» 18 січня 2024 р. та 19 січня 2024 р. не функціонувала належним чином, захисник був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу вчасно.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся засобами поштового зв`язку, тому апеляційний суд, виходячи з положень ч. 1 ст. 268 КУпАП, вважав за можливе розглянути клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження за його відсутності, за участі його захисника та з урахуванням думки останнього.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Бондар М.В. в судовому засіданні підтримала клопотання про поновлення пропущеного строку та просили його поновити.

Заслухавши пояснення захисника Бессарабова Є.О. на підтримку клопотання про поновлення строку, дослідивши матеріали справи в межах вирішення цього клопотання, апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приписи КУпАП про процесуальні строки регламентують їх тривалість, порядок обчислення та наслідки закінчення цих строків.

Зокрема відповідно до положень цього кодексу строки встановлюються і поновлюються. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення. При визначенні початку обчислення строку важливо точно знати момент, з якого починається його перебіг.

Сам строк звернення до апеляційного суду - це проміжок часу з дня винесення судом першої інстанції постанови у справі про адміністративні правопорушення, протягом якого особа має право звернутися до суду з апеляційною скаргою.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Аналіз правил, визначених статтею 294 КУпАП, дає підстави для висновку, що перебіг строку на апеляційне оскарження постанови починається саме з дня винесення судом першої інстанції постанови.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства про адміністративні правопорушення та своєчасного виконання ними передбачених КУпАП певних процесуальних дій. Інститут строків в процесі розгляду справ про адміністративні правопорушення сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого учасник справи може оскаржити рішення про накладення на нього адміністративного стягнення; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду в порядку апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції, постанова набирає чинності та пред`являється державою в особі її компетентних органів до виконання. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Так, 28 червня 2018 року Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Осовська та інші проти України», у якому встановив порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з недотриманням принципу юридичної визначеності. При цьому у пунктах 26, 27 рішення суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» пункт 61). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» пункт 52).

Хоча, перш за все, саме до повноважень національних судів належить вирішувати питання про будь-яке поновлення строку на апеляційне оскарження, такі повноваження не є необмеженими. Національні суди зобов`язані навести підстави. У кожній справі суди мають перевірити, чи можуть підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження виправдати втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує свободу розсуду судів щодо часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справах «Пономарьов проти України» пункт 41, та «Устименко проти України» пункт 47).

З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: 1) пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника, а тим більше, якщо пропуск строку стався з вини судів попередніх інстанцій, зокрема, у зв`язку з несвоєчасним врученням повного тексту судового рішення при одночасній добросовісній поведінці скаржника та вчиненні останнім усіх залежних від нього дій з метою отримання такого рішення; 2) оскарження судового рішення здійснюється не з метою перегляду остаточного рішення, а обумовлене метою виправлення судової помилки, яка має суттєве значення для захисту прав та інтересів особи або становить значний суспільний або у, виняткових випадках, державний інтерес.

Отже, відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Зокрема підставою для поновлення такого строку може бути неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., рішення у справах «Александр Шевченко проти України» п. 27, та «Трух проти України»).

Вирішуючи питання про поновлення строку, суд виходить з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

За такого відлік строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у справі, яка розглядається, почався 18 грудня 2023 року, а останнім днем цього строку було 27 грудня 2023 року.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова судді першої інстанції відносно ОСОБА_1 була винесена судом 18 грудня 2023 р., апеляційна скарга на вищевказану постанову подана 19 січня 2024 р., тобто з пропуском десятиденного строку на оскарження постанови суду, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП.

На а.с. 37 міститься конверт з відміткою про невручення судової повістки ОСОБА_1 про розгляд справи, призначений на 18 грудня 2023 р., у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою. Таким чином, ОСОБА_1 у встановленому законом порядку повідомлявся судом про час та місце слухання справи.

Крім того, матеріали справи містять заяви адвоката Бондар М.В.: від 22 грудня 2023 року, яка подана через підсистему «Електронний суд», про залучення у справу №490/11509/23 в якості представника ОСОБА_1 (а.с. 38); від 25 грудня 2023 р., а саме про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 45); яка подана через підсистему «Електронний суд» про вступ у справу в якості представника ОСОБА_1 ; про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді та надання доступу до електронної справи (а.с. 48-49); про видачу копії постанови суду з відміткою про її отримання 08 січня 2024 р. (а.с. 53).

Після ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії оскаржуваної постанови 08 січня 2024 р. захисник ОСОБА_1 адвокат Бондар М.В. подала особисто до Центрального районного суду м. Миколаєва апеляційну скаргу 19 січня 2024 р. (а.с. 56-58).

Щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, захисник Бондар М.В. вказала на неможливість подати апеляційну скаргу через підсистему «Електронний суд», оскільки 18 січня 2024 р. та 19 січня 2024 р. ця підсистема не функціонувала

При цьому доказів щодо неналежного функціонування підсистеми «Електронний суд» 18 січня 2024 р. та 19 січня 2024 р. апелянтом не надано.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Докази вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у строки та у порядку, визначеному зазначеною нормою закону у справі відсутні.

Проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 участі у розгляді справи в суді першої інстанції не брав, зі змістом оскаржуваної постанови не мав змоги ознайомитися раніше 08 січня 2024 року через невиконання районним судом наведених вимог закону стосовно вручення її копії.

Натомість його захисник, отримавши у приміщенні суду 08 січня 2024 року копію постанови суду від 18 грудня 2023 року, звернулася зі скаргою лише 19 січня 2024 року на 13 день з дня отримання цієї копії, що свідчить про безпідставне, невиправдане зволікання з реалізацією права на апеляційне оскарження постанови суду.

Оцінивши наведені в апеляційній скарзі причини неподання скарги раніше, апеляційний суд їх вважає такими, що не відносяться до поважних, оскільки проблеми із користуванням підсистеми «Електронний суд» нічим не підтверджені, як і відсутні докази наявності інших обставин, які об`єктивно перешкоджали ОСОБА_3 або його захисникові подати апеляційну скаргу у більш стислі строки після отримання копії постанови суду, зокрема засобами поштового зв`язку або безпосередньо через канцелярію суду. Наведене свідчить про те, що таку поведінку скаржника неможна вважати цілком добросовісною.

Тому незважаючи на невиконання судом першої інстанції вимог ч. 1 ст. 285 КУпАП, особою, якою подано апеляційну скаргу, ОСОБА_4 не надано апеляційному суду доказів на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

За таких обставин суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції апелянтом був пропущений без поважних причин та не підлягає поновленню.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити захисникові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокату Бондар Марині Вікторівні в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2023 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП

Апеляційну скаргу разом з додатками повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.М.Базовкіна