Провадження №3-зв/463/1/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Нор Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Маліцьким Дмитром Вікторовичем, про відвід судді у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , -

за ч.5 ст.126 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 17.11.2023 року серії ААД 570203 громадянин ОСОБА_1 17.11.2023 року у м.Львові по вул. Дж.Вашингтона, 15, керував транспортним засобом SKODA FABIA, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом, повторно протягом року, чим порушив вимоги п.2.1.а ПДР.

У вказаному провадженні ОСОБА_1 заявив відвід судді Гиричу С.В. від розгляду вказаних адміністративних матеріалів з тих підстав, що у нього є обґрунтований сумнів щодо неупередженості та безсторонності судді, оскільки суддя незаконно відмовив у задоволенні клопотання про залучення до участі в справі прокурора, тим самим, бере на себе роль прокурора, що ставить під сумнів справедливість розгляду справи.

Автоматизованою системою документообігу суду суддю Нора Н.В. було визначено для розгляду відводу судді Гирича С.В. у вказаній справі про адміністративне правопорушення.

В судове засідання заявник не прибув, однак був належним чином повідомлений про час та місце розгляду вказаної заяви.

До початку розгляду відповідної заяви адвокат Маліцький Д.В. подав клопотання разом з копією повідомлення, в якому зазначив про розірвання договору про надання правової допомоги №14/11/22, укладеного 14.11.2022 року між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Маліцького Дмитра», з 15 год. 15 хв. 08.02.2024 року.

Розглянувши заяву, суддя дійшов висновку, що заява не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід (самовідвід) судді. Проте, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України передбачають відвід (самовідвід) судді, а тому при розгляді заяв про самовідвід та відвід, слід застосувати аналогію права.

Як вбачається із матеріалів справи, на розгляд судді поступили матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП.

Заявлений відвід мотивований незгодою з рішенням судді про відмову в задоволенні його клопотання про залучення до участі в справі прокурора, який у відповідності до ст.250 КУпАП здійснює прокурорський нагляд за виконанням законів при провадженні в справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Згідно з п. 66 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, судді повинні мати незаперечну свободу вирішувати справи безсторонньо, керуючись власним сумлінням та тлумаченням фактів, а також у відповідності до чинного законодавства (Рекомендація № R (94) 12, Принцип I (2)(d)).

Відтак, виходячи з наведених вище мотивів про незаперечну свободу судді вирішувати справи безсторонньо, керуючись власним сумлінням та тлумаченням фактів, а також у відповідності до чинного законодавства, рішення головуючого не можуть оцінюватися як ознака упередженості.

Окрім цього, порушення норм матеріального та/або процесуального права при розгляді даної справи може бути лише предметом перегляду в апеляційній інстанції.

Таким чином, з наведених мотивів не вбачається сумнівів в неупередженості судді, а тому заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 245, 246 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Маліцьким Дмитром Вікторовичем, про відвід судді Гиричу С.В. від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП - відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Нор Н.В.