Справа №681/47/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2024 р. м.Полонне

Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Горгулько Н.А., розглянувши матеріали, що надійшлиз відділу поліцейської діяльності №3 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, охоронця ФОП ОСОБА_2 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 476627 від 07.01.2024 (далі Протокол), складеного поліцейським СРПП ВПД №3 сержантом поліції Логошею М.В., ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він 07.01.2024 о 01:38 годині по вул. Київській, 22/1 в м. Полонному керував автомобілем марки ВАЗ-21058 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі відмовився. Проводилася фіксація на бодікамеру №С212135, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Такі дії останнього, автором протоколу кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, пояснював, що не зобов`язаний проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки більше 30 років алкоголю не вживає, є віруючою людиною і це для нього принизливо.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Стандратюк В.І. заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення та підтримав письмове клопотання, яке долучив до матеріалів справи.

Вирішуючи питання доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, суд вказує на таке.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 цього Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог п.8.9 Правил дорожнього руху України, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою:

1.сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки;

2.увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу;

3.гучномовного пристрою;

4.спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Як вбачається з перегляду відеозапису з камери поліцейського, працівник поліції зупиняє авто ОСОБА_1 жестом руки, на який останнній не реагує та продовжує рух. Після чого працівники поліції переслідують авто ОСОБА_1 на своєму службовому автомобілі. При цьому не вбачається увімкнення проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу або ж гучномовного пристрою. ОСОБА_1 під час його зупинення пояснив, що жест руки він не помітив, а коли автомобіль поліції їхав за ним позаду з проблисковим маячком синього кольору, то він не думав, що йому потрібно було зупинитися, оскільки маячок червоного кольору увімкнений не був.

Крім того, слід зауважити, що процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Тобто, законодавством чітко визначено, коли у працівників поліції виникає право проводити огляд на стан сп`яніння водіїв транспортних засобів, а саме: у працівників поліції мають бути підстави вважати, що водії перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з відеозапису, наявного в матеріалах справи, явних ознак алкогольного сп`яніння в ОСОБА_1 не видно.

Також переглядом відеозапису встановлено, що працівниками поліції не було названо водію всіх ознак алкогольного сп`яніння вказаних у протоколі окрім поведінки, що не відповідає обстановці, при цьому не було зафіксовано порядок перевірки виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.

З відтвореного відеозапису, наданого працівниками поліції до протоколу, вбачається, що він складається з одного відеофайлу, який не є завершеним.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення диск з відеозаписом не відповідає критеріям належного та допустимого доказу, оскільки не є безперервним, а скоріше є незавершеним.

Оскільки відеофіксація, відповідно до ст.251КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом досліджено відеозапис, наданий на підтвердження винуватості ОСОБА_1 з якого вбачається, що відеофіксація зазначених в протоколі обставин, здійснювалась частково, тобто не безперервно, як цього вимагає зазначена Інструкція. На відео зафіксовано факт зупинки автомобіля, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я, роз`яснено йому права і все. На відеозаписі поведінка ОСОБА_1 цілком нормальна, адекватна, мова чітка, очевидних ознак сп`яніння не вбачається.

У розумінні ст.251 КУпАП зазначений відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки сам відеозапис не є безперервним, а показання свідків правопорушення (у разі його вчинення) не відбиралися, оскільки до матеріалів справи копії таких показань не надано, посилання на показання свідків в протоколі про адміністративне правопорушення та в матеріалах справи відсутні.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за вчиненням адміністративного правопорушення працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення.

Пунктом 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 №100, встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно. Отже, якщо із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним, оскільки фіксація встановлених обставин є неповною, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Таким чином, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведено ані протоколом про адміністративне правопорушення, ані відеозаписом, ані показаннями свідків, які не залучалися поліцейськими.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вина у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП України, не підтверджена належними та допустимими доказами.

За таких обставин, суд вважає, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись наведеним, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.279, 280 КУпАП суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.А.Горгулько