Єдиний унікальний номер 371/1770/23
Апеляційне провадження № 33/824/993/2024
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миронівського районного суду Київської області, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №183331, 21.11.2023 о 23 годині 05 хвилин ОСОБА_1 , на 103 км+800 м. а/д Київ - Знам`янка, керував транспортним засобом марки «Audi A6», д/н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова, поведінка не відповідає дійсності). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, у зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 13 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Миронівського районного суду Київської області від 13 грудня 2023 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

08.02.2024 року на електронну адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 - адвоката Біленчука С.М. надійшла заява про відкладення розгляду справи. В обґрунтування заяви заявник зазначав, що в день розгляду справи 08.02.2024 року він уклав із ОСОБА_1 договір про надання правничої допомоги, відтак у зв`язку із необхідністю ознайомлення із даною справою з метою належної підготовки до судового засідання, просить відкласти розгляд справи.

Дослідивши вищевказане клопотання, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у його задоволені з огляду на наступне:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи 18.01.2024 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою (а.с. 39). Більш того, про розгляд справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 було повідомлено 29.11.2023 року (а.с. 22), відтак він був обізнаний про розгляд справи щодо нього. Жодного обґрунтування, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не міг своєчасно укласти договір, аби адвокат міг завчасно ознайомитися з матеріалами справи без зриву судового засідання, заява не містить. За таких умов апеляційний суд вважає, що укладення договору про надання правової допомоги безпосередньо в день судового засідання і направлення клопотання про відкладення слухання справи у зв`язку з цим, не може вважатися добросовісною поведінкою учасника судового процесу. У зв`язку із зазначеним апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вищевказаної заяви про відкладення розгляду справи.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Хоча чинним процесуальним законом і передбачене право апеляційного суду на вихід за межі доводів апеляційної скарги або прийняття нових доказів, які не досліджувалися раніше, однак випадки і підстави для цього чітко регламентовані законом. В даному випадку такі підстави відсутні, відтак апеляційний суд розглядає справу виключно у межах вимог апеляційної скарги.

Свою незгоду із оскаржуваною постановою апелянт обґрунтовував наступним:

1. Він не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що позбавило його можливості висловити свою позицію.

Дане твердження апелянта не може бути прийняте апеляційним судом, оскільки матеріали справи містять повідомлення від 29.11.2023 року (а.с. 22), яке свідчить про те, що ОСОБА_1 було повідомлено про те, що слухання справи відбудеться 13.12.2023 року.

2. У працівників поліції були відсутні підстави для проведення огляду, оскільки були відсутні підстави для зупинки автомобіля.

Дані твердження також не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки таке твердження не відповідає дійсності. З наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівник поліції після зупинки автомобіля дав чітке пояснення необхідності зупинки такого транспортного засобу та перевірки документів.

3. Суть інкримінованого правопорушення не відповідає дійсності, оскільки йому інкримінували порушення п. 2.5 ПДР, а саме відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, в той час, як в матеріалах справи наявний протокол медичного огляду, в якому встановлено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

З точки зору апеляційного суду дана обставина також не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови. В матеріалах справи міститься відеозапис з нагрудної боді-камери працівника поліції, який містить момент зупинки автомобіля ОСОБА_1 та обставини вчинення адміністративного правопорушення останнім.

Апеляційний суд зазначає, що окремо у справі містяться пояснення двох свідків, які були присутніми при фіксації інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення. З вказаних матеріалів вбачається, що на численні пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки за допомогою технічних засобів, так і щодо проходження такого огляду у відповідній медичній установі, ОСОБА_1 чітко та усвідомлено відповідав відмовою.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеної норми вбачається, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є самостійним та окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Закінченим таке правопорушення є після встановлення чіткої і недвозначної відмови від проходження огляду на місці зупинки або в подальшому у відповідному закладі охорони здоров`я у разі відмови від проходження огляду на місці або незгодою з його результатом.

Зважаючи на вищевикладене, після закінчення дій, які охоплюють склад адміністративного правопорушення та належного фіксування цього проходження медичного огляду не скасовує і не змінює факту вчинення попереднього адміністративного правопорушення. За таких умов, проходження ОСОБА_1 вже 23.11.2023 року медичного огляду, жодним чином не впливає на належність кваліфікації його дій за вчинене до цього адміністративне правопорушення.

В якості окремої підстави для скасування оскаржуваної постанови апелянт посилається на відсутність у матеріалах справи направлення на огляд.

Дані твердження апелянта також не можуть бути прийняті апеляційним судом та спростовувати обґрунтування оскаржуваної постанови. В матеріалах справи міститься таке направлення. В той же час в зазначеному направлені вказано, що огляд не проводився, що в повній мірі відповідає матеріалам справи, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду.

Крім того апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що наявний у матеріалах справи відеозапис не є беззаперечним доказом його вини, оскільки не охоплює всі події, які відбулися на місці зупинки.

Дані твердження апелянта також не можуть бути прийняті апеляційним судом. суд першої інстанції дійсно обґрунтовував висновок про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, зокрема таких як протокол про адміністративне правопорушення, покази свідків, відеозапис та інші матеріали. Посилання апелянта на необхідність трактування всіх сумнівів в доведеності вини особи на користь такої особи апеляційний су вважає обґрунтованими. В той же час, в даній справи жодного належного обґрунтування обставини, яка б доводила відсутність складу адміністративного правопорушення суд не вбачає, а вина ОСОБА_1 є доведеною поза всяким розумним сумнівом.

Враховуючи зазначене, апеляційним судом встановлена невідповідність дійсності тих обставин, якими апелянт обґрунтовує свою апеляційну скаргу, відтак порушень судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду під час апеляційного перегляду справи, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Миронівського районного суду Київської області, прийняту відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба