Справа №: 398/1110/24
провадження №: 3/398/731/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

"20" березня 2024 р. м.Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Подоляк Яна Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградської області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка працює бухгалтером в ТОВ «Автотехпром», яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №927328 від 01.03.2024 року ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній 28.02.2024 року близько 11 год 45 хв, перебуваючи в приміщенні коридору мультимедійного ліцею, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час конфлікту завдав удар рукою в область грудної клітини малолітньої ОСОБА_3 , 2012 року народження.

20.03.2024 року ОСОБА_1 подала клопотання, відповідно до якого свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, не визнає. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №927328 інспектором не було встановлено ні свідків правопорушення, ні потерпілих від нього осіб. При цьому, згідно вказаного протоколу її малолітній син 28.02.2024 перебуваючи на навчанні у приміщення ліцею завдав один удар рукою в область грудної клітини ОСОБА_4 , тобто протокол містить взаємовиключні дані стосовно бійки в приміщенні школи, при цьому, потерпілі та також свідки відсутні. Крім того, в протоколі не зазначено пояснення яких осіб та які копії матеріалів до нього додаються. З огляду на те, що її не було повідомлено про додані до протоколу копії матеріалів, вважає, що вказане свідчить про порушення її права на захист. Протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про те, від яких саме обов`язків, передбачених ст.150 СК України, щодо виховання свого малолітнього сина вона ухилялась, які саме дії чи бездіяльність, спрямовані на ухилення від виконання батьківських обов`язків, вона вчинила 28.02.2024 року, з огляду на те, що вона в цей час взагалі перебувала на своєму робочому місці, тоді як син знаходився в ліцеї, де за безпеку та навчальний і виховний процес учнів несуть відповідальність педагог та керівництво навчального закладу. Так, саме педагогічні працівники школи несуть повну відповідальність за життя та здоров`я дітей під час проведення уроків (занять) і перерв між ними, позакласних і позашкільних заходів. При цьому, до протоколу не додано пояснень жодного з вчителів, зокрема класного керівника сина, з приводу описаного конфлікту між дітьми. Під час складання протоколу, на її думку, інспектором поліції однобоко та упереджено взято до уваги лише пояснення матері ОСОБА_5 ОСОБА_6 , та проігноровано обставини суті конфлікту та його учасників, зокрема, що саме ОСОБА_4 стала наносити удари в область голови її сина, а потім до цього також приєдналась і старша сестра останньої. Внаслідок цього її сину було спричинено тілесні ушкодження (сильний удар по голові та у вухо), що підтверджується поясненнями і самих дітей, долученими до протоколу, однак її заява з цього приводу була поліцією проігнорована. Також інспектором не були взяті до уваги обставини систематичного булінгу її сина з боку деяких його однокласників, серед яких і учасники даного конфлікту, а також батьків цих дітей, про що вона неодноразово повідомляла керівництво школи та зверталась до поліції з заявою, в тому числі і з приводу побиття її сина, однак поліцією її заява залишена без реагування, про що свідчить відповідь від 29.09.2023 року. Вказане змусило її звернутись до комісії навчального закладу з приводу розгляду питання стосовно випадків булінгу її сина, вона виклала обставини булінгу, який вчинявся стосовно її сина в період з вересня 2023 року по березень 2024 року. Також вона неодноразово зверталась до класного керівника свого сина з проханням втрутитись в конфліктні ситуації, що відбуваються між учнями саме в школі під час навчального процесу, постійно відвідує батьківські збори, про що свідчать характеристики, одна з яких без дати її складання, а інша від 07.03.2024 року. При цьому, це дві протилежні характеристики, що, на її думку, свідчить про упереджене ставлення до її сина. У щоденнику її сина класним керівником жодного разу не було вказано зауважень стосовно його неналежної поведінки, а лише стосовно форменого одягу на урок фізичної культури та готовності до уроку. Крім того, напередодні судового засідання їй стало відомо про те, що мати ОСОБА_4 ОСОБА_6 на своїй сторінці в соціальній мережі Інстаграм виклала відеоролик з викривленням інформації стосовно подій, які мали місце 28.02.2024 року у навчальному закладі, де зазначила персональні дані її сина, ганьбить його та заохочує до його цькування іншими, що саме по собі підтверджує булінг стосовно її сина. Враховуючи викладене просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у її діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені нею у її клопотання, при цьому пояснила, що вона в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки, завжди співпрацює з класним керівником сина. Син з малечку відвідує різні гуртки, математичний гурток «Соробан», театральний гурток. 28.02.2024 року їй зателефонувала класний керівник сина та повідомила, що він вдарив дівчинку в груди. Наступного дня їй зателефонувала завуч школи та сказала, що до неї прийшов батько дівчинки. Вона сама не телефонувала батькам дівчинки, оскільки на той час не мала їх номера телефону. Як пояснив їй син, між ним та однокласником ОСОБА_7 , в приміщенні коридору мультимедійного ліцею під час перерви виник конфлікт, в цей час до них підійшла ОСОБА_4 , яка навчається в паралельному класі, почала ображати його та втручатись в конфлікт. Від таких спільних агресивних дій однолітків він перебував в стані сильного емоційного/душевного хвилювання, що навіть не може пригадати як вдарив ОСОБА_8 . Слова ОСОБА_8 , він сприйняв як гноблення та булінг, і це, мабуть, була реакція самозахисту її сина. Жодним чином не виправдовує такі дії. Хвилювалась за стан дівчинки та мала намір подзвонить, але не мала контактних даних.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що в середу, 28.02.2024 року, їй зателефонувала класний керівник її дочки ОСОБА_8 та повідомила, що у школі відбувся конфлікт, під час якого хлопець з паралельного класу вдарив ОСОБА_8 у груди. Під час наступного уроку Аріні стало зле, вона почала задихатись, тому її відвели до шкільної медичної сестри, яка зафіксувала у дочки набряк грудної клітини. Вони відвезли дочку до лікарні, де їй зробили рентген та поставили діагноз: забій грудної клітини. Ввечері у дочки піднялась температура, почалось запаморочення. У лікарів була підозра на забій легенів, який, на щастя, не підтвердився. Дочка сказала, що її вдарив ОСОБА_9 . Вони чекали, що мати хлопчика хоча б зателефонує для з`ясування обставин, але оскільки остання цього так і не зробила, вона звернулась з заявою до поліції. Зі слів батьків однокласників хлопчика, їй відомо, що останній конфліктна дитина. З`ясовуючи обставини події, їй стало відомо, що на перерві дочка вийшла в коридор та побачила, як ОСОБА_9 з кимось бився. Незадовго до цього дочка бачила як ОСОБА_9 чи то бив, чи то ображав знайомого хлопчика ОСОБА_10 . Цього разу ОСОБА_9 знову підвищував голос на ОСОБА_10 і дочка вирішила втрутитись, та зробила ОСОБА_11 зауваження на що останній відповів грубою нецензурною лайкою. Дочка дала ОСОБА_11 щигля, а той у відповідь її вдарив. Мати ОСОБА_11 для з`ясування обставин їй не телефонувала.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 пояснила, що вона є класним керівником ОСОБА_13 вже протягом півтора року. 28.02.2024 року вона особисто була у відпустці, але їй зателефонував класний керівник ОСОБА_5 та її сестри ОСОБА_14 ОСОБА_15 та повідомив про конфлікт, і що в цей час вони з ОСОБА_8 йдуть до її класу, щоб ОСОБА_8 могла впізнати хлопчика, який її вдарив, ним виявився ОСОБА_9 . Зі слів дітей з її класу вона дізналась, що на перерві між ОСОБА_16 та ОСОБА_7 виник конфлікт, в цей час до них підійшла ОСОБА_8 та втрутилась в конфлікт, стала щось говорити ОСОБА_17 , при цьому розмовляла підвищивши голос. ОСОБА_18 відштовхнув ОСОБА_8 , після чого підійшла сестра останньої ОСОБА_14 та вдарила ОСОБА_2 , при цьому, ОСОБА_9 у відповідь нічого не робив і нічого не говорив. Під час особистої розмови з ОСОБА_16 він їй повідомив, що навіть не пам`ятає як це сталось, але наміру вдарити ОСОБА_8 точно не мав. Їй відомо, що ОСОБА_4 зверталась до медичної сестри навчального закладу зі скаргами. Чому в конфлікт між хлопцями втрутились дівчата їй особисто невідомо, але вона знає, що ОСОБА_8 та ОСОБА_14 товаришують з ОСОБА_19 , з якою у ОСОБА_2 раніше був конфлікт, можливо саме це і є причиною їх втручання. Повідомила про випадок, що коли діти знаходились на дистанційному навчанні, ОСОБА_9 звідкись дізнався логіни та паролі інших дітей в «Класрум» та від їх імені писав образливі слова. Мали місце випадки образ з боку інших учнів відносно ОСОБА_2 , було навіть, що останній боявся вийти з класу, оскільки після уроків на подвір`ї школи на нього очікували хлопці ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ОСОБА_22 для з`ясування відносин. Про вказаний факт вона повідомила батьків вказаних хлопців.

Мати ОСОБА_23 дуже дбайливо ставиться до виконання свої батьківських обов`язків, приймає участь у всіх батьківських зборах, в обговоренні усіх ситуацій, які стались у класі, вчасно реагує і намагається вирішити проблемні питання, і, звісно, як кожна мати, захищає свого сина. ОСОБА_9 завжди вчасно приходить до школи, виконує всі домашні завдання, добре навчається.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.184 КУпАП України настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Склад адміністративного проступку - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення.

Юридичний склад проступку має ознаки, які характеризують об`єкт проступку, об`єктивну сторону, суб`єкт проступку, суб`єктивну сторону.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Так, 26.04.2018 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження № К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 Верховний Суд роз`яснив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної). Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, №2402-III, статтями 150,180 Сімейного кодексу України.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991року,№789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.2 ст.27 Конвенції ООН).

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 Сімейного Кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У розумінні положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Однак, всупереч вимогам ст.ст. 256,184 КУпАП, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено в чому конкретно полягає з її боку ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання малолітнього сина ОСОБА_2 .

Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, не можуть бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 як мати, ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню сина.

Згідно абз.22 ч.4, ч.5 ст.38 ЗУ "Про повну загальну середню освіту" керівник закладу занальної середньої освіти зобов`язаний створювати в закладі загальної середньої освіти безпечне освітнє середовище, забезпечувати дотримання вимог щодо охорони дитинства, охорони праці, вимог техніки безпеки. Керівник закладу загальної середньої освіти має права та обов`язки педагогічного працівника, визначені Законом України "Про освіту", та несе відповідальність за виконання обов`язків, визначених законодавством, установчими документами закладу освіти і строковим трудовим договором.

Підпунктами 1 п.6 розділу IV Положення про організацію роботи з охорони праці та безпеки життєдіяльності учасників освітнього процесу в установах і закладах освіти, затвердженого наказом МОН України 26 грудня 2017 року №1669 визначають, що: викладач, учитель, класовод, куратор групи, класний керівник, вихователь є відповідальними за збереження життя і здоров`я здобувачів освіти під час освітнього процесу.

Як встановлено під час розгляду справи, між ОСОБА_2 та іншим учнем в приміщенні школи виник конфлікт, в який втрутилась ОСОБА_24 .. Умислу, спрямованого на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у ОСОБА_2 не було, він, перебуваючи в збудженому стані від конфлікту з іншим учнем, лише намагався припинити втручання в нього інших осіб, зокрема ОСОБА_24 .

Крім того, надана ОСОБА_1 копія заяви про систематичний булінг з боку дітей та батьків, адресована комісії Мультипрофільного ліцею з розгляду питань булінгу та Управлінню освіти Олександрійської міської ради, свідчать про те, що мати звертала увагу керівництва навчального закладу на те, що стосовно її сина вчиняється булінг. Надана копія відповіді Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області підтверджує, що ОСОБА_18 зверталась до поліції з приводу вчинення булінгу стосовно її сина ОСОБА_2 . За її зверненням було проведено перевірку, однак оскільки під час перевірки було встановлено, що в цьому випадку конфлікт мав одноразовий характер, не був систематичним та затяжним, учні рівноцінно стали учасниками конфлікту, та не було здобуто доказів, що ОСОБА_2 завдано психологічної чи фізичної шкоди, звернення ОСОБА_1 було розглянуто відповідно до ЗУ «Про звернення громадян».

Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за цією нормою потрібно достовірно встановити, що правопорушник ухилялась від своїх обов`язків щодо виховання дитини, в іншому разі дії особи, поведінка якої оцінюється, не утворюють складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 дбайливо ставиться до виконання свої батьківських обов`язків, приймає участь у всіх батьківських зборах, дитина без поважних причин не пропускає навчальний заклад, має охайний вигляд. Мати завжди слідкує за виконанням дитиною домашніх завдань, піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з чим, провадження по вказаній справі слід закрити.

Керуючись ст.ст. 8, 27, 34, 35, 184, 247, 283, 284 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Суддя Яна Миколаївна Подоляк