СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/2883/24 bпр. № 3/759/1260/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Дячук С.І., за участі особи, яка притягається до відповідальності, її захисника - Бойчук Н.П., законного представника потерпілого малолітнього ОСОБА_1 ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли з Святошинського УП ГУНП в м. Києві, стосовно

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Київ, українка, гр-ка України, працює, зареєстрована: АДРЕСА_1 , проживає за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , -

звинуваченої у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 ухилилась від виконання передбачених ст. 150 Сімейного Кодексу України обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 24 січня 2024 року, близько 09 год. 10 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , а саме у кабінеті № 203 Спеціалізованої школи № 185 ім. Володимира Вернадського м. Києва штовхнув свого однокласника, учня 3-Б класу, малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

У своїх первинних письмових поясненнях до протоколу ОСОБА_3 своєї вини не визнала та заперечувала сам факт події, яка вказана у протоколі.

У письмових поясненнях, додатково поданих до суду, ОСОБА_3 також своєї вини не визнала, наголошуючи на тому, що у справі відсутні докази причетності її сина, ОСОБА_4 , до травмування ОСОБА_1 , який міг впасти за інших обставин, проте визнала, що ОСОБА_4 казав їй, що саме він штовхнув ОСОБА_1 , який до нього систематично чіпляється. Її син, ОСОБА_4 , характеризується виключно позитивно, а сама вона до його виховання відноситься належним чином (спілкується з вчителем, цікавиться навчальним процесом, організувала його додаткове позашкільне навчання, проговорює із сином його поведінку тощо).

У судовому засіданні ОСОБА_3 своєї вини також не визнала і показала, що 24 січня 2024 року класний керівник - ОСОБА_5 повідомила їй що ОСОБА_4 без видимих причин штовхнув ОСОБА_1 , у зв?язку з чим останній проходив медичне обстеження. Вона виявляла бажання компенсувати медичні витрати батькам ОСОБА_1 , з якими спілкувалася телефоном, однак ті їй відмовили у цьому. Після події вона розмовляла з ОСОБА_4 , залучила психолога.

Захисник вважала за необхідне закрити дане провадження за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адмінпорушення, при цьому наголосила, що протокол складено з порушенням закону (є не конкретним), подані школою характеристики на ОСОБА_4 не об?єктивні, дорослих свідків конфлікту між дітьми немає, ускладнює проблему цькування ОСОБА_4 однолітками неналежна робота педколективу школи.

Не зважаючи на захисну позицію ОСОБА_3 її винуватість у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема узгодженими між собою даними, які містяться в протоколі про адмінпорушення та рапорті працівника поліції, за якими 31 січня 2024 року до органу поліції надійшло повідомлення від матері малолітнього ОСОБА_1 ОСОБА_2 про факт того, що 24 січня 2024 року, близько 09 год. 10 хв., у приміщенні СШ № 185 у присутності вчителя - класного керівника ОСОБА_5 її сина, учня 3-Б класу, штовхнув однокласник ОСОБА_4 , внаслідок чого ОСОБА_1 впав головою об підлогу та отримав тілесні ушкодження. З часом у ОСОБА_1 погіршився стан здоров`я, 26 січня 2024 року під час звернення до лікаря встановлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій лівої тім`яної ділянки голови, призначено лікування.

Крім того, за вказаним рапортом працівника поліції, отримані дані і про те, що аналогічні інциденти за участі ОСОБА_4 є не поодинокими, на зауваження той не реагує, не реагує на прохання провести профілактику із сином і його матір ОСОБА_3 , яка до того ж, як встановлено, з надуманих причин звернулася до адміністрації школи із зустрічною заявою про булінг (цькування) стосовно її сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відомості, які містить вказаний рапорт працівника поліції, повністю узгоджуються з даними:

-паспорту та свідоцтва про народження, якими підтверджені родинні стосунки сім`ї ОСОБА_1;

-протоколу прийняття 31 січня 2024 року заяви матері малолітнього ОСОБА_1 ОСОБА_2 про факт заподіяння її сину - учню 3-Б класу, тілесних ушкоджень та причетність до цього ОСОБА_4 , а також первинних пояснень ОСОБА_2 того ж дня, з яких видно, що про саму подію вона дізналася 24 січня 2024 року зі слів класного керівника - ОСОБА_5 , яка була на місці конфлікту та відправила ОСОБА_1 до медичного пункту школи;

-медичних довідок «ОХМАТДИТ» від 26 січня 2024 року, акту про нещасний випадок № 01/2024, за якими у ОСОБА_1 за результатами огляду та обстеження встановлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій лівої тім`яної ділянки голови, призначено лікування;

-результатів засідання комісії Спеціалізованої школи № 185 ім. Володимира Вернадського з протидії булінгу у закладі освіти, за якими інформація ОСОБА_3 щодо випадків булігну її сина ОСОБА_4 - учня 3-Б класу не була підтверджена.

Допитана в судовому засіданні законний представник потерпілого малолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтвердила свої письмові заяви, уточнивши, що дійсно, ОСОБА_4 штовхнув її сина ОСОБА_1 безпричинно. Про це вона дізналася від батьків інших дітей. Така поведінка з боку ОСОБА_4 є непоодинока, страждають й інші діти, а мати ОСОБА_4 замість належного виховного впливу на останнього та засудження такої поведінки шукає винуватих серед інших дітей, їх батьків та членів педколективу, тим самим мимо волі заохочуючи сина на подальші конфлікти з однолітками, один з яких знову стався прямо в день суду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 - класний керівник 3-Б класу підтвердила всю наведену належно документовану інформацію, уточнивши, що дійсно, 24 січня 2024 року, близько 09 год. 10 хв., у класному приміщенні школи, коли вона відволіклася на інших дітей в коридорі, учень ОСОБА_4 штовхнув свого однокласника ОСОБА_1 , внаслідок чого ОСОБА_1 впав головою об підлогу та отримав тілесні ушкодження, тому вона відправила останнього до медпункту школи. Присутні під час цих подій інші учні одностайно повідомили, що ОСОБА_4 безпричинно штовхнув ОСОБА_1 на підлогу. З часом у ОСОБА_1 погіршився стан здоров`я і тому батьки зверталися до лікаря. Інформація ОСОБА_3 щодо випадків булінгу її сина - ОСОБА_4 ретельно перевірялася, проте свого підтвердження не знайшла, навпаки, як стверджувала свідок, саме ОСОБА_4 системно безпричинно виявляє агресію стосовно своїх однолітків.

Крім того, згідно з письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 - мати однокласника ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , останній часто виявляє агресію щодо однолітків, штовхає дітей, скидає з парт їх речі.

Згідно з письмовими поясненнями свідка ОСОБА_7 - мати однокласниці ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , останній безпричинно штовхає та чіпляється до дітей, зриває навчальний процес, на зауваження вчителя не реагує.

Згідно з письмовими поясненнями свідка ОСОБА_8 - батько однокласника ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , останній чіпляється до дітей, у листопаді 2023 року штовхнув його сина, внаслідок чого той отримав пошкодження на обличчі.

Згідно з письмовими поясненнями свідка ОСОБА_9 - батько однокласниці ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , останній часто зриває навчальний процес, наприкінці 2023 року штовхнув його доньку, внаслідок чого та впала, пробачення той так і не попросив.

Згідно з письмовими поясненнями свідка ОСОБА_10 - мати однокласниці ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , останній погано поводить себе на заняттях, чіпляється до дітей.

Свідчення цих свідків підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , уточнивши, що інформація про ці випадки доводилася ОСОБА_3, проте ОСОБА_4 своєї поведінки по відношенню до своїх однокласників не змінив.

Як видно з психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_4 , останній, окрім іншого, є здібним учнем, проте часто пропускає заняття без поважних причин, на заняттях відволікається, ламає шкільне приладдя, неспокійний та нестриманий, безпричинно штовхає однолітків, не здатний керувати своїми емоціями та поведінкою, нетовариський, спілкується лише з двома однокласниками.

Об?єктивність цієї характеристики на ОСОБА_4 підтверджена показаннями всіх вказаних свідків.

Натомість, як видно з психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_1 , останній, окрім іншого, є здібним учнем, займається спортом, спокійний, стриманий, здатний керувати своїми емоціями, доброзичливий у стосунках з однолітками, товариський та дружелюбний, батьки приділяють значну увагу навчанню та вихованню дитини.

ОСОБА_3 у суді визнала, що раніше конфліктів між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не було. У той же час у письмових поясненнях, намагаючись виправдати дії сина, акцентувала увагу на тому, що саме ОСОБА_1 систематично чіпляється до ОСОБА_4 , що не тільки не знайшло свого підтвердження, а й спростовано вище самою ОСОБА_3.

Звертає на себе увагу й інші протиріччя в показаннях ОСОБА_3.

Так, спочатку ОСОБА_3 взагалі заперечувала факт самої конфліктної події за участі її сина, а у подальшому виправдовувала його дії самозахистом. За такої непослідовної власної оцінки подій вона намагалася переконати суд у тому, що вживає належних заходів виховання, що безумовно ставить під сумнів щирість її тверджень.

Суд через втрату актуальності відхиляє подану стороною захисту виключно позитивну психолого-педагогічну характеристику ОСОБА_4 під час відвідування останнім дошкільного навчального закладу.

Подані захистом позитивні дані про ОСОБА_4 як різнобічного учня (свідоцтво досягнень, грамоти тощо) не усувають вини його матері у неналежному вихованні, яке значно посилює ризики знецінення позитивних здобутків дитини.

Суд критично оцінює досліджені за клопотанням захисту висновки дитячого психолога про емоційно-психологічний стан ОСОБА_4 в частині оцінки конфліктної ситуації 24 січня 2024 року з однокласником ОСОБА_1 , оскільки відомості про таку ситуацію отримані спеціалістом виключно зі слів зацікавлених ОСОБА_4 та його матері, що з огляду на суперечливу позицію останньої у суді, не викликає довіри.

Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Враховуючи все викладене, суд визнає достовірними всі викладені докази, які повністю в деталях узгоджуються між собою та мають безліч різних та не пов`язаних джерел походження, а тому критично оцінює показання ОСОБА_3, яка заперечувала свою вину, а тому вважає доведеним поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_3 ухилилась від виконання передбачених ст. 150 Сімейного Кодексу України обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 24 січня 2024 року в приміщенні школи штовхнув свого однокласника, учня 3-Б класу, малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого останній тримав тілесні ушкодження, чим скоїла правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Конфлікт 24 січня 2024 року, на жаль, виявився неєдиним і не останнім випадком в поведінці ОСОБА_4 , випадки безпричинного застосування насильства з його боку по відношенню до інших дітей критично зросли, лякають інших дітей та небезпідставно збуджують батьківську спільноту класу, що не може залишитися поза увагою суду.

Поведінка ОСОБА_3 після події (заява про готовність відшкодувати витрати на лікування ОСОБА_1 , відвідування із сином психолога) не впливає на правову оцінку виконання нею передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина, яке було перед цим неналежним та явно призвело до того, що інциденти за участі її сина стали тільки частішими. Разом з тим, ці факти враховуються судом при визначенні ступеня відповідальності.

При вирішенні питання про відповідальність ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого порушення, дані про її особу, яка до адмінвідповідальності притягається вперше характеризується позитивно. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_3, не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_3 стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі.

На підставі викладеного і, керуючись ст. ст. 221, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, за якою накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути зі ОСОБА_3 судовий збір за ухвалення постанови про накладення адмінстягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, тобто в сумі 605 грн. 60 грн.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський райсуд м. Києва протягом 10 днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ С.І. ДЯЧУК