Справа № 308/2978/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
08.02.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 травня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.
Відповідно до постанови, 11.02.2023, о 17 год 44 хв, у м. Ужгород на пр. Свободи, 45, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «SKODA», номерний знак НОМЕР_1 , з очевидними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення координації рухів, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився о 18 год 11 хв в м. Ужгород, пр. Свободи, 45, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Зазначає, що суд не дослідивши фактичні обставини справи, дійшов передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Стверджує, що у стані сп`яніння автомобілем не керував, умислу на керування не мав, від проходження освідування у закладі охорони здоров`я не відмовлявся. Вважає, що судом не враховано наявність порушень процедури проведення огляду на стан сп`яніння, а також не досліджено відеозапис, який не можна вважати належним доказом у справі. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Співака О. М., які були належним чином повідомлені про розгляд справи, про що свідчать довідки про доставку SMS - повідомлення від 02.02.2024, однак до суду вказані особи не з`явились. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб, апеляційний суд бере до уваги те, що розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема 20.07.2023 (а. с. 44-48), 16.10.2023 (а. с. 49-55), 19.12.2023 (а. с. 56-61), 15.01.2024 (а. с. 62-67), 01.02.2024 (а. с. 68-71), за клопотаннями адвоката Співака О. М., що на вищевказані дати розгляду справи ОСОБА_1 жодного разу не з`явився. Апеляційний суд також констатує, що у день розгляду справи 08.02.2024, ОСОБА_1 направив до суду чергову заяву про відкладення розгляду справи на інший день, обґрунтовуючи її тим, що не може прибути до апеляційного суду у зв`язку із хворобою. Апеляційний суд, дослідивши зміст заяви ОСОБА_1 та долученої до неї медичної довідки консультації отоларинголога від 29.01.2024, з якої убачається, що 29.01.2024 ОСОБА_1 проходив консультацію отоларинголога, вважає, що така не дає підстав для чергового відкладення розгляду справи і не свідчить про поважність причин неявки ОСОБА_1 на розгляд справи, у тому числі анамнез захворювання та строк - декілька днів, а також вважає, що захворювання ОСОБА_1 перешкоджає його явці на розгляд справи 08.02.2024 до апеляційного суду. За таких обставин, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, сформованої у справі «Пономарьов проти України», де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та що заявник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді та враховуючи те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, і ним подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, тому апеляційний суд, відповідно до ст. 294 КУпАП, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Співака О. М.
Дослідивши зібрані у справі докази, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративного правопорушення, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №099603, 11.02.2023, о 17 год 44 хв, у м. Ужгород на пр. Свободи, 45, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «SKODA», номерний знак НОМЕР_1 , з очевидними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення координації рухів, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився о 18 год 11 хв у м. Ужгород, пр. Свободи, 45, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. Підписами у протоколі ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом процесуального документу його ознайомлено.
Копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6532368 від 11.02.2023 підтверджується, що за вчинення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять гривень) (а. с. 3).
Розпискою від 11.02.2023 підтверджено, що громадянин ОСОБА_1 зобов`язується залишити на зберігання транспортний засіб марки «SKODA», номерний знак НОМЕР_1 на місці зупинки, за адресою: м. Ужгород, пр. Свободи, 45, (а. с. 4).
З відеозапису, який міститься на DVD - диску, убачається, що водія ОСОБА_1 поліцейські зупинили за порушення ним ПДР, відтак при спілкуванні з ним у працівників поліції виникли сумніви щодо тверезості ОСОБА_1 через наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, тому йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відповів відмовою, що чітко зафіксовано о 18.11 год.
Так, на відеозаписі у хронологічній послідовності зафіксовано, що 11.02.2023, о 17.34 год, водій транспортного засобу марки «SKODA», номерний знак НОМЕР_1 був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення Правил дорожнього руху України, за проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора. Інспектор поліції повідомив водію причину зупинки та попросив пред`явити посвідчення водія, останнім було надано посвідчення водія в програмі «Дія» та встановлено що водієм є ОСОБА_1 . Працівником поліції у останнього візуально було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (порушення координації рухів, тремтіння пальців рук, а також увагу звернуто на очі), після чого о 17.55 год, водію було запропоновано пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, в закладі охорони здоров`я. Також водію було роз`яснено, що у випадку відмови від огляду відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Під час спілкування ОСОБА_1 заперечував факт вживання наркотичних засобів та зазначив, що згідний пройти огляд, при цьому просив працівників поліції трішки зачекати, щоб він зміг вирішити деякі питання і подумати. У подальшому, о 18.10 год, працівник поліції вчергове запитує ОСОБА_1 , чи готовий він їхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, роз`яснює, що в разі відмови від огляду буде складено протокол. А о 18.11 год, ОСОБА_1 чітко відповів: «…ні, я з вами нікуди не поїду», тобто категорично відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Після чого, працівники поліції повідомили водію, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, надалі у службовому автомобілі оформляли протокол про адміністративне правопорушення. У подальшому, через деякий час, а саме о 18.24 год, ОСОБА_1 звернувся до працівників поліції та зазначав, що подумав та погоджується пройти огляд на стан сп`яніння, однак працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 , що вже пізно і протокол складено.
Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який відмовився від проходження освідування у медичному закладі.
Апеляційний суд вважає, що наявний у матеріалах справи відеозапис здійснений за участі ОСОБА_1 дає можливість встановити узгодженість цього доказу з іншими письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи.
Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник патрульної поліції Охотська А.Р. була упереджена при направленні водія ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану наркотичного сп`яніння та складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на підписання наявних у справі процесуальних документів: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №099603, розписки про залишення на зберігання транспортного засобу (а. с. 4), на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказана поліцейська при виконанні своїх посадових обов`язків діяла у межах наданих їй повноважень.
При оцінці доводів апелянта про те, що місцевий суд безпідставно визнав ОСОБА_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, не з`ясувавши фактичні обставини справи, апеляційний суд визнає такі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються належними та переконливими доказами.
Дослідивши зміст апеляційної скарги та доводи, викладені ОСОБА_1 , апеляційним судом відхиляються твердження апелянта про те, що у стані наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не перебував, від проходження освідування у закладі охорони здоров`я не відмовлявся, натомість, на його переконання, працівниками поліції були порушені процедура та порядок направлення ОСОБА_1 на освідування.
Апеляційним судом враховується, що відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху України, ці Правила у відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок).
Відповідно до п. п. 2, 3, 6, 7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.
Згідно з положеннями п.12 Розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Як вбачається зі змісту відеозапису, на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовився, заявивши, що не їхатиме з поліцейськими до закладу охорони здоров`я - «…ні, я з вами нікуди не поїду». Таким чином, враховуючи наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння (порушення координації рухів, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук), працівники поліції обґрунтовано, відповідно до положень п. 6 розділу І та п.12 Розділу ІІ Інструкції вимагали від ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, письмовими доказами та змістом відеозапису підтверджується, що працівники поліції при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння: порушення координації рухів, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, про що власне повідомили ОСОБА_1 особисто, під час спілкування з ним, відтак працівник поліції після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, декілька разів пропонував водію пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме у закладі охорони здоров`я, що водій спочатку ігнорував, а надалі чітко відповів «ні, я з вами нікуди не поїду». Після відмови працівник поліції поінформував ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. а саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Також ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, а також наслідки відмови від проходження такого огляду.
Дослідивши фактичні обставини справи, які послідовно, у хронологічному порядку зафіксовані на відеозаписі, суд апеляційної інстанції не вбачає жодних підстав вважати, що відносно ОСОБА_1 були вчинені провокації, тиск або інші неправомірні дії з боку працівників поліції, які б призвели до того, що поліцейські змусили водія примусово або всупереч його волі підписати наявні у справі процесуальні документи.
Жодних підстав вважати, що дії працівників поліції були упередженими та неправомірними, апеляційним судом не встановлено. До того ж, у матеріалах справи відсутні будь-які заяви чи скарги до правоохоронних органів щодо перевищення поліцейськими своїх службових повноважень за фактом зупинки 11.02.2023 транспортного засобу чи складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дослідив наявні у справі докази, не знайшли свого підтвердженні під час апеляційного розгляду справи.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що змістом письмових пояснень ОСОБА_1 , викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та долученим стороною захисту відеодиском, підтверджується, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, і просив працівників поліції такий провести, що було зафіксовано на його власний мобільний телефон, апеляційним судом доводи в цій частині розцінюються критично, оскільки матеріалами справи достовірно підтверджується, що працівники поліції декілька разів пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак водій ОСОБА_1 ці вимоги ігнорував, надалі чітко відповів, що не бажає пройти освідування у закладі охорони здоров`я, у зв`язку з чим поліцейські повідомили йому про факт складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Процедура оформлення протоколу та інших процесуальних документів зафіксована на відеодиску, на якому також міститься фрагмент того, що під час складання працівниками поліції протоколу, ОСОБА_1 підійшов до службового автомобіля працівників поліції з вимогою забезпечити йому освідування, у чому, обґрунтовано поліцейські відмовили у зв`язку зі складанням протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Позиція ОСОБА_1 , викладена в апеляційній скарзі щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності, обґрунтованості, а викладених у ній висновків матеріалам справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене правопорушення.
Апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог за п. 2.5 ПДР; що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка та які апеляційним судом визнаються достатніми та допустимими; що адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням приписів ст. ст. 33 - 35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, яке має підвищену суспільну небезпеку й належить до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову на законну вимогу поліцейських пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, в тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Співак О. М., не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН