Справа №: 297/1101/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., особи щодо якої розглядається справа про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , захисника особи щодо якої розглядається справа про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ордером адвоката Шалапаюк В.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №148854 від 21.02.2024 року складеного за ст.185-10 ч.1 КУпАП, 20.02.2024 року близько 06:50 годин прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 242 прикордонного знаку на околиці АДРЕСА_2 ) на відстані 4900 метрів від державного кордону України був виявлений та затриманий ОСОБА_1 , який здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України, а саме: на неодноразово повторювану законну вимогу прикордонного наряду під час виконання ним обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону України пред`явити документи, що посвідчують особу, та надати можливість оглянути транспортний засіб під його керуванням, відкрито відмовився, своїми діями перешкоджав виконанню прикордонним нарядом службових обов`язків.

Згідно протоколу своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги, передбачені ч. 2 ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», пункту 10 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою КМУ від 27.07.1998 №1147, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

20.03.2024 року через канцелярію суду захисником ОСОБА_2 було подано письмове клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивоване тим, що відповідно до ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, особа несе адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України. Натомість, ОСОБА_1 , відносно якого складений вищезазначений адміністративний протокол за ч.1 ст. 185-10 КУпАП, стверджує, що не вчиняв будь-яких дії, які складали б об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею КУпАП, та не здійснював злісної непокори законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України.

Так, 20.02.2024 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «AUDI», здійснюючи рух на авто у власних справах та дійсно близько 06:50 год. був зупинений прикордонним нарядом ІНФОРМАЦІЯ_4 на напрямку 242 прикордонного знаку на околиці АДРЕСА_2 . Однак, на законну вимогу прикордонного наряду під час виконання ним обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону України, пред`явити документи, що посвідчують особу, та надати можливість оглянути транспортний засіб під його керуванням, ОСОБА_1 беззастережно погодився виконати такі вимоги та відразу пред`явив документи, що посвідчують особу, а також надав можливість оглянути транспортний засіб під його керуванням.

При цьому, працівниками прикордонної служби не долучено до матеріалів справи ні фото, ні відео фіксації факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення чи взагалі будь-яких інших беззаперечних доказів його вини. Крім того, свідки в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення не вказані. Таким чином, якби мав місце факт вчинення ОСОБА_1 злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі працівника Державної прикордонної служби, це повинно було бути зафіксоване належними та допустимими доказами, які мали б бути надані суду.

У зв`язку з цим, захисник із посиланням на норми ст.ст. 247 ч. 1 п. 1, 251, 252, 256 КУпАП, ч. 3 ст. 62 Конституції України вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, не доведена, у його діях відсутні подія та склад такого правопорушення та просить суд провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.185-10 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 20.02.2024 року він дійсно проїжджав біля с. Рафайново та помітив перед собою контрольний пост ДПС. Автомобілем він керував, інших осіб пасажирів не мав. Під`їхавши до нього він вимкнув фари ближнього світла, включив аварійну світлову сигналізацію та спустив водійське вікно. До нього підійшов працівник прикордонної служби і попросив пред`явити документи та він, ОСОБА_1 , показав службове посвідчення, оскільки на той час ще працював дізнавачем сектору дізнання Мукачівського РУП, а також на вимогу показав документи, які посвідчують особу, та спустив всі вікна на автомобілі. Після цього, на вимогу прикордонника він вийшов із автомобіля і відкрив багажне відділення. Переглянувши весь автомобіль працівник прикордонної служби попросив його сісти в автомобіль і зачекати до встановлення особи. При цьому, у кожного працівника прикордонної служби були виключені боді-камери. Через деякий час під`їхав додатковий наряд, який поросив його проїхати у прикордонний загін « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для встановлення подальших обставин. Там на нього склали протокол про адміністративне правопорушення і повідомили, що його буде затримано на три доби в ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , думку захисника ОСОБА_2 , який в судовому засіданні підтримав своє письмове клопотання з підстав викладених у ньому, та вивчивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне затримання від 20.02.2024 року, протокол про адміністративне правопорушення від 21.02.2024 року; копію паспорта ОСОБА_1 , копію службового посвідчення, протокол особистого огляду від 20.02.2024 року, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 23 ч. 2 Закону України «Про державну прикордонну службу України» передбачено, що законні вимоги і розпорядження військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових повноважень залучені до оперативно-службової діяльності, є обов`язковими для виконання громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, посадовими і службовими особами.

Згідно п. 11 Положення про прикордонний режим, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1147 від 27.07.1998 року із змінами, з метою виявлення порушень законодавства з прикордонних питань, виконання завдань, пов`язаних з боротьбою з організованою злочинністю та незаконною міграцією у межах прикордонної смуги і контрольованого прикордонного району, уповноважені особи Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також члени громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону мають право відповідно до Законів України "Про Державну прикордонну службу України" та "Про дорожній рух" у разі потреби зупиняти та оглядати транспортні засоби.

В судовому засіданні судом було встановлено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказані вимоги закону виконав та на вимогу працівників прикордонної служби пред`явив документи, що посвідчують його особу, надав для огляду свій транспортний засіб та прослідував із прикордонним нарядом до прикордонного закону для встановлення особи та подальших обставин.

Протилежне матеріалами справи та іншими доказами не доводиться.

Згідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, виходячи з положень ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення - це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

На пропозицію суду щодо можливості заявити клопотання про виклик в якості свідка посадову особу прикордонної служби ОСОБА_3 , який складав вказані матеріали, з метою перевірки пояснень ОСОБА_1 , як сама особа, яка притягується до адміністративної відповідальності так і захисник відмовились, скориставшись таким правом, посилаючись на достатність наданих доказів та обґрунтувань.

Так, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 20.02.2024 року здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України, а саме на неодноразово повторювану законну вимогу прикордонного наряду під час виконання ним обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону України пред`явити документи, що посвідчують особу, та надати можливість оглянути транспортний засіб під його керуванням, відкрито відмовився, своїми діями перешкоджав виконанню прикордонним нарядом службових обов`язків, зокрема відсутні покази свідків, відеозаписи або інші докази на підтвердження вини особи.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведеного, а саме відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до неї додатків належних і достатніх доказів здійснення ОСОБА_1 злісної непокори законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону України, пред`явити документи, що посвідчують особу, та надати можливість оглянути транспортний засіб під його керуванням, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП є недоведеною.

За таких обставин, суд вважає, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185-10 ч. 1 КУпАП слід закрити згідно п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 283, п. 3 ст. 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови через цей суд до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Лайош ГАЛ