Номер провадження: 33/813/728/24
Номер справи місцевого суду: 498/41/24
Головуючий у першій інстанції Чернецька Н. С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 11 січня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №290062 від 28 грудня 2023 року, 28 грудня 2023 року о 16 год. 00 хв. поблизу с.Великокомарівка Роздільнянського району Одеської області на відстані до 900 метрів від лінії ДКУ на напрямку с. Великокомарівка (Україна) - с. Черниця (Республіка Молдова) було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який незаконно, в пішому порядку з документами, що посвідчують особу, намагався перетнути Держаний кордон України поза встановленими пунктами пропуску через ДК України на вихід з України, чим порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 204-1 КУпАП.

Постановою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 11 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі двухсотнеоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400.00 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн до спеціального фонду Державного бюджету України.

Не погодившись з наведеною постановою суду, 08 лютого 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність, просить суд

поновити строк на апеляційне оскарження постанови Великомихайлівського районного суду Одеської області від 11 січня 2024 року, скасувати вказану постанову та провадження в справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 посилається на складну ситуацію в державі, що зумовлена дією непереборних обставин.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи не є достатніми доказами, які дають підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП. Зокрема, скаржник зазначає, що наявними в матеріалах справи фактами, не зафіксовано спробу перетину кордону ОСОБА_1 ; з протоколу не вбачається того, які безпосередні дії ОСОБА_1 вчинив з метою здійснення спроби перетину кордону, оскільки лише сам факт перебування на певній відстані від лінії державного кордону України не може свідчити про такий намір; в матеріалах справи відсутні відеозапис, фотознімки, схеми правопорушення, на яких зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 05.03.2024, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, будь яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Відповідно до ч. 6 ст.294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Таким чином, з урахуванням ч.6 ст.294 КУпАП та враховуючи, що від ОСОБА_1 та його представника жодних клопотань, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, тому апеляційний суд вважає за необхідне слухати справу у відсутність апелянта.

Окрім того, апеляційний суд приймає до уваги, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, оскільки в апеляції не ставиться питання про погіршення її становища.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що підстави скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні, виходячи з наступного.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст.і 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи судом першої інстанції відносно ОСОБА_1 був здійснений за його відсутності та відсутності його представника, копію якої останнім було отримано вже після спливу строку на її апеляційне оскарження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.

Отже, зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Частиною 1 статті 204-1 КУпАП, передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

Так, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Крім того, ч. 3 ст.9 вказаного Закону визначено що, пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан (воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень).

Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Зокрема, висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ №290062 від 28 грудня 2023 року;

- рапортом помічника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (з адміністративно юрисдикційної діяльності) начальник групи лейтенант ОСОБА_3 від 28 грудня 2023 року;

- схемою місцевості виявлення правопорушення від 28 грудня 2023 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 28 грудня 2023 року.

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 11 січня 2024 року та порушенні ним вимог ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи не є достатніми доказами, які дають підстави обґрунтовано вважати, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки наявними в матеріалах справи фактами, не зафіксовано спробу перетину ним кордону, зокрема з протоколу не вбачається які безпосередні дії він вчинив з метою здійснення спроби перетину кордону, тому що лише сам факт перебування на певній відстані від лінії державного кордону України не може свідчити про такий намір.

Проте вказані доводи апелянта є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи, з огляду на наступне.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ №290062 від 28 грудня 2023 року встановлено, що 28 грудня 2023 року о 16 год. 00 хв. поблизу с.Великокомарівка Роздільнянського району Одеської області на відстані до 900 метрів від лінії ДКУ на напрямку с. Великокомарівка (Україна) - с. Черниця (Республіка Молдова) було виявлено гр. України ОСОБА_1 , який незаконно, в пішому порядку з документами, що посвідчують особу, намагався перетнути Держаний кордон України поза встановленими пунктами пропуску через ДК України на вихід з України, чим порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 204-1 КУпАП.

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою, права та обов`язки ОСОБА_1 роз`яснено, зі змістом протоколу він ознайомлений на зрозумілій йому мові, письмові пояснення надав на окремому аркуші, послуг захисника та перекладача не потребує, про що і розписався у даному протоколі (а.с. 1, 1 зворот).

З письмових пояснень ОСОБА_1 від 28 грудня 2023 року, які наявні в матеріалах справи вбачається, що він свою вину у вчиненому правопорушенні повністю визнає, просить мінімальний штраф (а.с.4).

Крім того, вина ОСОБА_1 у спробі незаконного перетину держаного кордону поза пунктом пропуску доведена по справі рапортом помічника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (з адміністративно юрисдикційної діяльності) начальником групи лейтенантом ОСОБА_4 , який доповів, що 28 грудня 2023 року о 16 год. 00 хв. будучи в прикордонному наряді «Секрет» на напрямку с.Великокомарівка (Україна) с.Черниця (РМ), на відстані до 900 метрів від лінії ДКУ було виявлено 1 громадянина України, який намагався здійснити незаконний перетин ДКУ з Республікою Молдовою на вихід з України поза пунктом проруску в пішому порядку, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Вказане доводить наявність у ОСОБА_1 умислу на незаконний перетин державного кордону України.

До того ж апелянт не довів апеляційному суду мету свого перебування в зазначеному протоколі місці та час, і апеляційна скарга такого не містить.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №290062 від 28 грудня 2023 року відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому, зазначено дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші відомості, необхідні для вирішення справи, який підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зауваження, заперечення відсутні.

Поряд з тим, жодного доказу, який би ставив під сумнів правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , останнім до суду не надано.

Посилання ОСОБА_1 про віддаленість державного кордону від місця його затримання, як на підставу для закриття провадження в справі, не заслуговують на увагу, оскільки адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 204 КУпАП настає за незаконний перетин або спробу незаконного перетинання державного кордону України, а для кваліфікації дій за вказаною статтею не вимагається наближення до державного кордону на певну визначену відстань.

Необґрунтованими також є доводи апелянта про те, що в матеріалах справи не містяться відеозапис, фотознімки та схеми правопорушення, на яких зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, оскільки нормами КУпАП та Інструкцією з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом МВС України від 18.09.2013 № 898, не передбачено таких дій при оформленні матеріалів справи за ст. 204-1 КУпАП.

Зважаючи на викладене, доводи апелянта з приводу відсутності у справі належних та допустимих доказів, які доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути підставами для скасування постанови суду.

Таким чином, постанова судді місцевого суду відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Оскільки судом першої інстанції прийнято законне рішення, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Великомихайлівського районного суду Одеської області від 11 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 11 січня 2024 року залишии без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова