Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/139/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Волошина Н. Л.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2024 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2023 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано виннуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17000 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто з нього судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.,

за участю:

захисника Рогави І.Т.,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2023 року, ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 28 жовтня 2023 року о 01 год. 23 хв. в м. Світловодську по вул. Бульвар Молодіжний, керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку шляхом продуття алкотестеру Драгер чи в медичному закладі відмовився. Вказаними діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду, захисник Рогава І.Т., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій крім апеляційних вимог порушує питання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови районного суду.

Обгрунтовуючи поважність пропущеного строку, зазначає, що ОСОБА_2 не був присутній при складанні протоколу про адміністраті правопорушення серії ААД № 539140 та не отримував його примірник. Також він не був присутній при розгляді справи суддею про притягнення його до адміністраті відповідальності та не отримував і копії оскаржуваної постанови у відповідності до ст. 285 КУпАП.

Про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо 12.02.2024 від держаї виконавця, який в телефонному режимі повідомив про те, що 09.02.2024 відносно нього було відкрите виконавче провадження. Саме після звернення 12.02.2024 за юридичною допомогою, з даних сайту Судова влада України ОСОБА_2 дізнався про те, що в провадженні Світловодського міськрайсуду перебувала дана справа, а після отримання захисником 14.02.2024 копії оскаржуваної постанови, був ознайомлений з її змістом.

З цих підстав захисник вважає, що строк на подання апеляційної скарги пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

За наслідком розгляду апеляційної скарги захисник просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова судді є незаконною, необгрунтованою, яка не грунтується принципі верховенства права, не відповідає завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зазначає, що з урахуванням хронології розвитку подій, які зафіксовані на відео з бодікамер, у тому числі щодо готовності ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, вбачається, що працівниками поліції було грубо порушено вимоги чинного законодавства, які регулюють порядок проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про те, що процедура, як огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, так і процедура фіксації порушення з його сторони пункту 2.5 ПДР дотримані не були.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що особою, яка складала вказаний протокол, встановлені ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 , а саме запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Але з вказаного протоколу не вбачається, чим вказані обставини підтверджуються - з наданого відеозапису це встановити неможливо, свідки не залучались.

Захисник зауважує, що сам факт складання уновноваженим працівником поліції акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, передбаченого додатком 2 Інструкції, та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбаченого дод. 1 Інструкції, свідчать про те, що особа не відмовлялась від проходження відпововідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Окремо звертає увагу на наступне:

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів взагалі не містить ні дати, ні часу його складання;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не містить число та місяць його складання, а тільки рік та час, при цьому зазначений час його складання 01 год. 23 хв. не зафіксований на відео з боді камер - в цей час ОСОБА_2 тільки було зупинено;

відео з бодікамер не є безперервними.

Таким чином, захисник вважає, що рішення судді щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, є незаконним, необгрунтованим та немотивованим, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши захисника у підтримку апеляційних вимог та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що пропущений строк на подання апеляційної скарги підлягає поновленню, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2023 в судовому засіданні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області, ОСОБА_2 присутнім не був. Копія постанови суду його захисником була отримана 14.02.2024, а апеляційна скарга була подана 22.02.2024, тобто без зайвих зволікань у межах десятиденного строку.

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити захиснику строк на апеляційне оскарження постанови Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_2 , як такий, що пропущений з поважних причин.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст. 130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України №1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже ОСОБА_2 , який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 жовтня 2023 року о 01 год. 23 хв. ОСОБА_2 в м. Світловодську по вул. Бульвар Молодіжний керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку шляхом продуття алкотестеру Драгер чи в медичному закладі відмовився.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_2 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 539140, з якого убачається, що 28 жовтня 2023 року о 01 год. 23 хв. ОСОБА_2 в м. Світловодську по вул. Бульвар Молодіжний керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у виді продуття алкотестеру «Драгер» або огляду лікарем у медичному закладі ОСОБА_2 відмовився. Від пояснень та підпису протоколу ОСОБА_2 відмовився (а.с.2);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого убачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, почервоніння обличчя. (а.с.4);

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_2 , маючи різкий запах алкоголю з ротової порожнини, відмовився від огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alcotest drager. (а.с.5);

відеозаписами, які наявні в матеріалах справи, (а.с.8,9).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції у ОСОБА_2 а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, в розумінні розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а у разі незгоди особи з результатом або відмови від такого огляду в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд першої інстанції повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду не відповідає дійсності, оскільки такі доводи спростовуються наявним в матеріалах справи файлом відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції, на якому чітко зафіксовані дії ОСОБА_2 направлені на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Так, з відеофайлу вбачається, що працівник поліції на місці зупинки запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що останній погодився.

Проте, продуваючи прилад Драгер, ОСОБА_2 не виконував вказівок поліцейських та ухилявся від рекомендацій щодо правильного використання даного спеціального приладу. За таких обставин, працівниками поліції правильно розцінено дії ОСОБА_2 , як відмова від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Також, факт відмови у закладі охорони здоров`я, підтверджується направленням ОСОБА_2 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5). А також відеозаписом долученим до матеріалів справи.

Апеляційні доводи захисника про те, що відеозапис не є безперервним, а тому не може бути прийнятий у якості доказу не заслуговують на увагу. Так відеозапис хоча і міститься на чотирьох файлах, проте, не переривається у часі та містить послідовність подій під час зупинки транспортного засобі під керуванням ОСОБА_2 , його відмови від проходження огляду та складання матеріалів.

Доводи апеляційної скарги з приводу відсутності у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів взагалі дати та часу його складання, також є безпідставними.

Форма акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів визначена Додатком 2 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

При цьому, форма акту огляду містить усі необхідні пункти її заповнення, однак, не визначений пункт дати та часу його складання, а тому не зазначення у ньому дати та часу не ставить під сумнів його належність та допустимість, як доказу у розумінні ст. 251 КУпАП.

Щодо зазначення 01 год. 23 хв. у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та відсутності числа та місяця його складання, з урахуванням даних з відеозапису слід визнати технічною опискою.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріалами справи не підтверджені встановлені ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 , а саме запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки встановлення ознак сп`яніння покладається на поліцейських уповноважених проводити огляд та підтвердження наявності ознак сп`яніння додатковими доказами не потребує.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника з про відсутність в діях ОСОБА_2 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються, як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику Рогаві Ірині Таріелівні строк на апеляційне оскарження постанови Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_2 .

Апеляційну захисника Рогави Ірини Таріелівни залишити без задоволення, а постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко