ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/1554/23Головуючий у 1-й інстанції Запорожець Л.М.
Провадження № 33/817/199/24 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю адвоката Іжука Б.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Іжука Б.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та стягнуто 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Згідно з даною постановою, 27.06.2023 року о 02 годині 52 хвилини водій ОСОБА_1 керував т.з. ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 в с. Нагірянка по вул. Крабіневича, Чортківського району, Тернопільської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився в категоричній формі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Іжук Б.В. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 лютого 2024 року скасувати, а провадження закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що місцевий суд прийшов до передчасного висновку про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за відсутності на те достатніх доказів вини останнього.

Наголошує на тому, що при зупинці транспортного засобу поліцейськими не було вказано ознаки алкогольного сп`яніння, яка стала б підставою для проведення такого огляду.

Стверджує, що поліцейським письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я особі, що притягується до адміністративної відповідальності, не вручалося.

Вважає, що склад правопорушення, інкриміноване ОСОБА_1 , не відповідає диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 і не забезпечив право на юридичну допомогу адвоката.

Звертає увагу на те, що відеозаписи не є безперервними.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши адвоката Іжука Б.В., який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення

серії ДПР 18 № 498730 від 27.06.2023 року, відповідно до якого поліцейським зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 27.06.2023 року о 02 годині 52 хвилини т.з. ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 в с. Нагірянка по вул. Крабіневича, Чортківського району, Тернопільської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також відмовився в категоричній формі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений уповноваженою особою, відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

З відеозапису камер поліцейських вбачається, що під час патрулювання 27.06.2023 року о 02 годині 52 хвилини в с. Нагірянка по вул. Крабіневича, Чортківського району, Тернопільської області, поліцейськими виявлено транспортний засіб ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 ..

Як стверджує відеозапис, одразу після зупинки транспортного засобу поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що він керує т/з під час дії комендантської години.

Відповідно до відеозапису, ОСОБА_1 , в зв`язку з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі. Останній, на неодноразові запитання чи буде проходити такий огляд, надав відповідь, що він такий огляд проходити не буде.

Відповідно до пункту 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, а також порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зроблена згідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, відповідно до якої під час проведення огляду на стан сп`яніння осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, в не в стані алкогольного сп`яніння, як визначено ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки згідно із відеозаписом працівником поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора, проте останній відмовився.

Необґрунтованими є доводи апелянта про те, що на відеозаписі не зафіксовано ознак алкогольного сп`яніння у водія, оскільки відповідно до відеозапису працівники поліції, після зупинки т/з повідомили водія, про виявлену у нього ознаку алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та інші ознаки зазначили у протоколі.

Безпідставними є посилання апелянта на те, що поліцейським письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я особі, що притягується до адміністративної відповідальності, не вручалося, оскільки відповідно до відеозапису для проведення огляду у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 не доставлено, у зв`язку з його відмовою.

Крім того, чинним законодавством не передбачено обов`язку вручення працівниками поліції вказаного направлення особі, яка проходить огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки останнє вручається закладу охорони здоров`я, який проводить такий огляд та реєструє у відповідному журналі медзакладу.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 і не забезпечив реальне право на юридичну допомогу адвоката, оскільки відповідно до протоколу, працівником поліції було роз`яснено водію права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Окрім цього, ОСОБА_1 будь-яких дій з метою залучення адвоката для надання йому правової допомоги не вчиняв, а працівниками поліції будь-яких перешкод останньому, у здійснення ним свого права на правову допомогу, не чинили.

Необґрунтованими є твердження апелянта про те, що відеозаписи не є безперервними, оскільки у даній справі працівники поліції здійснювали відеозапис відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», яким передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

При цьому, відеозаписи є електронними документами та оцінюються судом у сукупності з іншими доказами, які підтверджують наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Твердження про неналежність доказів, долучених до матеріалів справи, на що у своїй скарзі посилається апелянт, то такі доводи є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, на підставі показань технічних приладів, що мають функції відеозапису чи кінозйомки, іншими документами.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції статті правопорушення, тому підстав для скасування постанови суду та закриття справи немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Іжука Б.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя