Справа № 355/171/24
Провадження № 3/355/187/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року суддя Баришівського районного суду Київської області Троценко Т.А., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з відділення поліції №1 Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

26.01.2024 о 12 год. 57 хв. в с. Борщів, Броварського району, Київської області по вулиці Польовій, гр. ОСОБА_1 виїжджаючи з території ПП «Алекс 1» на транспортному засобі DAF 95 XF 430 номерний знак НОМЕР_1 , не переконався що воротні ролети відкриті повністю, скоїв на них наїзд. В наслідок чого ролети отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій порушив вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та вказав, що він працює водієм на ФОП « ОСОБА_2 » та 26.01.2024 року приблизно о 08 год. 15 хв. він привіз на підприємство «Алекс-1» м`ясо-кисткове борошно. Під`їхавши до вказаного підприємства йому відкрили ворота та він заїхав на територію підприємства. Після вигрузки товару йому повідомили, що він може їхати. Виїжджаючи з підприємства він не помітив, що ворота які піднімаються у верх не до кінця відкриті, в наслідок чого їх пошкодив. Він навіть не міг здогадатись, що ворота не повністю відкриті, оскільки перед цим проїжджав і нічого не зачепив. Виїзд накритий навісом, йому важко було зорієнтуватись чи достатній проїзд, тим паче перед ним через ці ворота виїхала інша машина. Жодних обмежуваних чи попереджувальних знаків на виїзді не було.

Працівник ПП «Алекс-1» ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини своєї неявки до суду не повідомив.

Адвокат Цикаришвілі Б.Т. у судовому засіданні просив закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, надав пояснення, аналогічні викладеним у письмовому клопотанні про закриття провадження по справі. Підставою для закриття вважає численні порушення норми чинного законодавства при складанні протоколу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокатаЦикаришвілі Б.Т., дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 26.01.2024, схему ДТП від 26.01.2023, фотознімки з місця ДТП, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 124 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи учасники дорожнього руху, які порушили правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 446269 від 26.01.2024 вказано, що ОСОБА_1 порушив п.10.2 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог п.10.2 Правил дорожнього руху України вказано, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , він не бачив перешкоду, та навіть не міг здогадатися, що ворота відкриті не повністю. Він перед цим проїжджав під цими ж воротами і проїхав спокійно ніде не зачепившись. Жодних обмежувальних чи попереджувальних знаків на виїзді не було. Це чітко видно на фотографіях, зроблених за допомогою мобільного телефону. Більш того на фотографіях видно що виїзд накритий навісом тобто водію взагалі важко було зорієнтуватись чи достатній проїзд, тим більше перед цим через ці ворота виїхала інша машина, що додавало йому впевненості в тому, що ворота підняті не до кінця.

Схема ДТП складена працівниками поліції не правильно, не відповідає фактичній дорожній обстановці та фактичним обставинам ДТП, що підтверджується фотознімками.

На схемі взагалі не зазначено які саме пошкодження зазнали ворота, та не має жодних замірів ні по висоті піднятих воріт ні по самому пошкодженню.

На схемі зазначено інший учасник пригоди ОСОБА_4 , взагалі не зрозуміло який це учасник пригоди. На схемі лише вказано вид пригоди: наїзд на перешкоду; кількість учасників ДТП: 1; порушення пункту ПДР: 10.2..

Оглянувши в судовому засіданні схему ДТП суд вважає, що її складено без дотримання Наказу Міністерства внутрішніх справ України, від 07.11.2015 № 1395, «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», що унеможливлює визначити як саме і ким було пошкоджено ворота.

Частиною 3 статті 12 Закону України, від 30.06.1993 № 3353-ХП, «Про дорожній рух» визначено, що посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Статтею 14 цього ж Закону передбачено, що учасники дорожнього руху мають право на: безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху; отримання від гідрометеорологічних, дорожніх, комунальних та інших організацій, а також відповідних підрозділів Національної поліції, військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України інформації про умови дорожнього руху.

Працівниками поліції взагалі не досліджено можливість забезпечення безпечного проїзду через ворота працівниками підприємства, а також можливість умисних дій щодо опущення воріт саме в момент проїзду автомобіля та покладення вини за пошкоджені ворота саме на ОСОБА_1 .

Статтею 140 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт.

Не забезпечення висоти для проїзду габаритного транспорту, відсутність попереджувальних або заборонних знаків є прямим наслідком порушення правил, норм, стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, посадовими особами відповідальними за їх утримання. На що в даній ситуації працівники поліції не звернули увагу.

В матеріалах адміністративної справи щодо водія ОСОБА_1 уповноваженою особою, який ініціював процедуру притягнення даної особи до адміністративної відповідальності, до протоколу про адміністративне правопорушення не надавався експертний висновок щодо порушення ним певних правил дорожнього руху, які саме з технічної точки зору призвели до виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Працівниками поліції, які ініціюють процедуру притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, складаючи на нього адміністративний протокол, не призначалася експертиза, ступінь вини визначається поліцейськими відповідно до їх припущень.

В протоколі та на схемі ДТП зазначено, що ОСОБА_1 порушив п. 10.2 ПДР. У пункті 10.2. Правил дорожнього руху (ПДР) зазначено, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Не зрозуміло, яким чином ОСОБА_1 в даній дорожній обстановці міг порушити цей пункт ПДР.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 здійснив наїзд на ролетні ворота не переконавшись, що вони відкриті повністю, крім того в схемі ДТП вказано що ОСОБА_1 здійснив наїзд на перешкоду.

В ПДР визначено поняття «перешкода для руху». Перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, який рухається попутно або назустріч у межах цієї смуги і вимушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Небезпечна ситуація - це явище, яке може бути двох видів: - небезпечна ситуація об`єктивна, тобто вона виникає незалежно від того, сприймав її водій або ні. Вона може бути прихована від водія перешкодою, що обмежує огляд і видимість; небезпечна ситуація суб`єктивна, тобто вона сприймається водієм з врахуванням його особових можливостей, здібностей до інтерпретації сигналів небезпеки. Крім того, джерело небезпеки може бути сприйняте, але не усвідомлене як сигнал до дії із запобігання ДТП, хоча і має бути усвідомлене. У цьому випадку може йти мова про вину водія, опосередковану порушенням ПДР.

Ступень провини того або іншого учасника ДТП визначається на підставі вирішення основного питання: чи мав водій технічну можливість уникнути події ДТП. Інакше кажучи, потрібно вирішити питання, чи мав водій у момент виникнення небезпеки (перешкоди) для руху технічну можливість шляхом гальмування зупинити транспортний засіб до лінії руху перешкоди або об`їхати нерухому перешкоду.

Взагалі не зрозуміло, яким чином в даній дорожній ситуації водій автомобіля мав переконатися, що ролетні ворота відкриті повністю, та яким чином порушив пункт 10.2. ПДР.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У відповідності до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Протокол про адміністративне порушення складений з порушенням діючого законодавства так, згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне порушення зазначаються зокрема: прізвища та адреси потерпілих, заподіяна матеріальна шкода.

Таким чином, враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам вищезазначеної норми КУпАП тягне за собою визнання його недійсним, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: служити суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про національну поліцію», поліція здійснює свою діяльність на засадах відкритості та прозорості в межах, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Обов`язок щодо збирання доказі покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_1 правила дорожнього руху не порушував, а ДТП сталося з обставин, що не залежали від його волі. Таким чином, в цій дорожньо-транспортній пригоді відсутній причинний зв`язок між порушенням ПДР, оскільки таких взагалі не було, та наслідків у вигляді майнової шкоди, що виключає настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Працівниками поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що, в свою чергу, передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року у справі № 1 -р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип іп dubio pro reo, згідно якого при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Дані відображенні працівниками поліції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 124, 247, 283, 284, 287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, а в разі її оскарження з дня прийняття рішення апеляційною інстанцією.

Суддя Баришівського районного суду Т. А. Троценко