ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/376/23 Головуючий 1 інстанції Уварова Ю.В.
Провадження № 33/818/619/24 Суддя суду апеляційної інстанції Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві ОСОБА_1 , без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , без участі його захисника ОСОБА_3 , за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, справу за апеляційною скаргою захисника на постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 10.01.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 10.01.2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 605,60 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

З постанови Богодухівського районного суду Харківської області від 10.01.2024 року вбачається, що ОСОБА_2 12.03.2023 о 14 год. 56 хв. керував автомобілем «Skoda Oktavia», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул.Шевченка, 3 в м.Богодухові з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я Богодухівській ЦРЛ, відмовився під відеозапис та в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вказану постанову захисник порушника адвокат Кіпенко І.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 10.01.2024 року, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вказує, що ОСОБА_2 не визнаєсвою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянт пояснює, що його підзахисний 12.03.2023 отримав повідомлення від матері про те, що батько втратив свідомість, тому останній був вимушений відкласти всі справи і сісти за кермо.

Зазначає, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, могло було вчинене ОСОБА_2 внаслідок крайньої необхідності, оскільки він вимушено відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського.

Крім того, просить звернути увагу на те, що ОСОБА_2 не відсторонили від керування транспортним засобом.

Захисник вказує, що неповне фіксування всіх подій також свідчить про порушення працівниками поліції вимог чинного законодавства, а тому вважає, що в діях його підзахисного відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з апеляційною скаргою захисник заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи це тим, що постанова суду першої інстанції була винесена 10.01.2024 року за відсутності ОСОБА_2 та його адвоката. Пояснює, що з повним текстом він зміг ознайомитися лише 22.01.2023, звернувшись до суду з заявою, а протягом десяти днів оскаржив її в апеляційному порядку. Саме тому апелянт вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та просить його поновити.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

ОСОБА_2 та його захисник адвокат Кіпенко І.С. про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином шляхом направлення повідомлень про виклик до суду, які були ними отримані, що підтверджується довідками про доставку SMS-повідомлення від 05.03.2024, проте у судове засідання не з`явились.

Крім того, про те, що учасники були повідомлені про розгляд справи свідчить клопотання про закриття провадження від 18.03.2024 з якого вбачається, що захисник був обізнаний про дату та час судового засідання, однак 20.03.2024 о 10-20 не прибув до Харківського апеляційного суду.

Враховуючи те, що ні від кого з учасників не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, а також вимоги ст.ст.268, 294 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності правопорушника та його захисника.

Відповідно до ч.4 ст.294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється протягом 20 днів з дня надходження справи до суду.

Згідно з ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у провадженні не є перешкодою для розгляду справи.

Поряд з цим, відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.

Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, приходить до висновку, щоБогодухівського районного суду Харківської області від 10.01.2024 року потрібно залишити без змін, апеляційну скаргу необхіднозалишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №328627 від 12.03.2023; взяв до уваги копію постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП; направлення на огляд особи з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; рапорт працівника поліції; диск з відеозаписами.

Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Суд звертає увагу на Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі - «Інструкція»), якою повинні керуватися патрульні поліцейські у випадку виявлення у водія ознак сп`яніння.

Відповідно до п.3 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.7 Розділу І цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Відповідно до п.п.3, 4, 15, 16, 17, 18, 22 Розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма». Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху Україниводій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що протокол за ч.1 ст.130 КУпАП може складатися також внаслідок відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_2 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів.

З цього слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному в Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Так, під час перегляду відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського в порядку підготовки до апеляційного розгляду, встановлено, що працівникам поліції надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_2 керує транспортним засобом у стані сп`яніння. При цьому в матеріалах справи наявний відеозапис руху автомобіля «Skoda Oktavia», д.н.з. НОМЕР_1 , й ОСОБА_2 не заперечував керування транспортним засобом.

На підставі вищевикладеного працівники поліції декілька разів пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння. Переглядом вказаного відеозапису, крім іншого, встановлено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу.

В свою чергу співробітники поліції запропонували ОСОБА_2 пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП, однак порушник відмовився, зазначивши, що він завтра самостійно пройде огляд у лікарні. Таким чином, поведінка ОСОБА_2 давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду.

З огляду на те, що факт керування транспортним засобом доведений та не спростований самим водієм, тоОСОБА_2 , як водій, не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Працівники поліції, керуючись п.2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Що стосується клопотання про закриття провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, яке було заявлене захисником, суд вважає за необхідне наголосити наступне.

Дійсно, на 20.03.2024, тобто на момент розгляду справи апеляційним судом, закінчився строк, що становить один рік від дня скоєння правопорушення 12.03.2023 року, однак суд першої інстанції розглянув справу і наклав стягнення в межах встановленого строку, а саме 10.01.2024 року, тому вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, а тому, апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_4 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст.10 КУпАП.

Крім того, пунктом 1.3 Правил дорожнього руху Українипередбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Поряд з цим, відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Всі інші доводи його захисника не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.

До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява №22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, застосоване до ОСОБА_4 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким, що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху Українита правильно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності і його посилання на невідповідність висновків судді обставинам справи є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника порушника про поновлення йому процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, задовольнити, поновивши вказаний строк як пропущений з поважних причин.

Постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 10.01.2024 року по справі щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника порушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило