Справа № 526/4303/23
Провадження № 3/526/42/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 рокуГадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судових засідань Павленко Т.І.

адвоката Горобівського І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП №1 Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає в АДРЕСА_1 , місце роботи - ВСУ А 4749, РНОКПП невстановлений,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

09 листопада 2023 року о 3 год. 34 хв. ОСОБА_1 в м. Гадяч по вул.Лохвицькій керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проходив в законному порядку на алкотестер Драгер 6810 під постійну відео фіксацію на б/к камеру /7.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні адвокат Горобівський І.Г. вказав на недопустимість протоколу як доказу у даній справі, оскільки він складений з порушенням закону, бо в ньому не вказано результати освідування, в акті огляду, який складений лише в одному екземплярі, не вказано ознаки сп`яніння, відповідно особі пред`явлено не конкретне обвинувачення. Також у протоколі відсутнє посилання на пристрій, на якому здійснювався відеозапис та не вчасно проведено повірку пристрою Драгер.

Поміж тим, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 - 0,58‰, даними з квитанції приладу Драгер, за результатами тесту якого вміст алкоголю у видихуваному повітрі складає 0,58‰, копією посвідчення водія ОСОБА_1 , довідкою про не притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом року, безперервним відеозаписом з боді камери та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису, вбачається, що в нічний час доби був зупинений легковий автомобіль, в якому знаходились дві особи, водій автомобіля, пароля не знає, а через кілька хвилин підтверджує, що вживав алкогольні напої і в нетверезому стані рухається до м.Київ. На пропозицію працівника поліції погоджується пройти тест на приладі Драгер, та пояснює, що пив горілку перед виїздом. Після продування трубки прилад видав позитивний результат. Поліцейський роз`яснює водію його права та складає протокол про адміністративне правопорушення. Відеозапис здійснено безперервно в режимі реального часу, а тому піддавати його сумніву немає підстав.

Суд вважає, що зібрані та досліджені в судовому засіданні докази повністю підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Будь яких належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 суду в ході розгляду справи надано не було.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою та у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП. Права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП поліцейським ОСОБА_1 роз`яснено.

Суд критично відноситься до позиції сторони захисту з приводу не конкретного обвинувачення, зазначеного в протоколі, оскільки поліцейським описано, що спочатку у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а після проходження огляду на стан сп`яніння на приладі Драгер виявлено перебування в стані сп`яніння, що є порушенням п. 2.9 А.. У акті огляді на стан сп`яніння ОСОБА_1 зазначив, що згоден з результатами огляду, що засвідчив власноручним підписом. Даних про те, що акт огляду складався лише в одному екземплярі немає. Щодо несвоєчасної повірки приладу Драгер суд відзначає, що в квитанції тестування на алкоголь зазначено, що останнє калібрування прилад проходив 17 серпня 2023 року, тобто незадовго до вчиненого правопорушення, а відтак суд вважає, що прилад Драгер був повірений своєчасно.

Суд також не приймає до уваги позицію сторони захисту щодо порушення ч.7 ст. 266 КУпАП не відсторонення водія від керування транспортним засобом, так як з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування автомобілем, а керування передано пасажиру ОСОБА_2 про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

На відеозаписі чітко відображені обставини правопорушення та пояснення ОСОБА_1 , тому будь які дані чи пояснення на спростування вказаних обставин є неспроможними.

Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням п.2.9 Правил дорожнього руху України.

Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, … а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд вважає за необхідне ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу з одночасним позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів, оскільки керування транспортними засобами у стані сп`яніння несе громадську небезпеку і може потягнути за собою більш тяжкі наслідки. Крім того протиправна поведінка свідчить про неналежне відношення до забезпечення безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом - джерелом підвищеної небезпеки. Суд вважає, що саме таке адміністративне стягнення буде необхідним і справедливим з метою запобігання вчинення правопорушень в подальшому.

Відповідно до ст. 401 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначено Законом України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 36, 38, 401, 1222, 130 ч.1, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в:

- ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Стягти з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605.60 грн.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення та судовий збір вноситься особою, що притягнута до адміністративної відповідальності в установу банку України.

Штраф має бути сплачений особою, що притягнута до адміністративної відповідальності, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу 34000 грн., а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд.

Повний текст постанови буде складено 22 березня 2024 року.

Суддя: Л.В.Максименко