П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ№ 127/9552/24
21 березня 2024 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Медяна Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч 1 ст. 184 КУпАП,

в с т а н о в и в:

20.03.2024 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла справа про адміністративне правопорушенн про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13.03.2024 серії ВАВ №426596, 12.03.2024, перебуваючи за місцем проживання, ОСОБА_1 вживав алкогольний напій - горілку в присутності малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає поверненню до Вінницького районного управління поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області для доопрацювання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити, зокрема, чи правильно складений протокол та інші матеріали про адміністративне правопорушення, чи витребувані необхідні додаткові докази.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються; дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, акти закупки, тощо, а також іншими документами.

Всупереч положенням ст. 256 КУпАП та статті 251 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення від 13.03.2024 серії ВАВ №426596 не зазначено час вчинення правопорушення, а зазначено лише дату. Також місцем вчинення правопорушення зазначено: «за вищевказаною адресою «місце проживання) ОСОБА_4 », проте в графі: «місце проживання» зазначено лише: « АДРЕСА_1 », без зазначення номеру будинку та квартири.

Крім цього, у справі про адміністративне правопорушення наявний документ, викладений іноземною (польською) мовою, без належним чином засвідченого перекладу.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Відповідно до ст. 79 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

За змістом пунктів 3.2 3.5 глави 8 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами. Під текстами оригіналу та перекладу вміщується підпис перекладача у разі здійснення перекладу перекладачем. Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього. Переклад, розміщений на окремому від оригіналу чи копії аркуші, прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою.

Оскільки до справи про адміністративне правопорушення не надано належного перекладу на державну мову документу, що викладений іноземною мовою, суд позбавлений можливості здійснювати самостійний переклад вказаного доказу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене адміністративний матеріал не може розглядатись суддею без усунення порушень, допущених при його складанні.

Як вказано у справах «Малофеева проти Pocії» рішення від 30.05.2013 (заява №36673/04) та «Карелін проти Pocії» (заява № 926/08), рішення від 20.09.2016 Європейського суду з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративне правопорушення», норми Кодексу України про адміністративні правопорушення не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 цього Кодексу, вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що справа про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП підлягає поверненню до Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області для доопрацювання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.178, 256, 276, 278 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП повернути до Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області для доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя