Провадження № 33/824/182/2024 Доповідач Дрига А.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., за участю захисника Синяченка В.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Синяченка В.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави.

Відповідно до постанови судді, 01 листопада 2023 року близько 00 години 01 хвилини ОСОБА_1 , рухаючись по вул. І.Миколайчука, 13 у м. Києві, керував автомобілем «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та постановити нову постанову, якою закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що суддя прийняв рішення всупереч тому, що на відеозаписі чітко відображено той факт, що до моменту складання відносно ОСОБА_1 протоколу (завершення його складення) останній висловив бажання пройти огляд на стан сп`яніння, в той же час, через протиправні умисні дії працівників поліції, які були спрямовані на залякування та спонукання до відмови, а також у зв`язку з тим, що вже була комендантська година і ОСОБА_1 потрібно було доїхати додому, останній відмовився від огляду.

Крім того, захисник вказує, що під відеозапис, після нібито виявлення ознак сп`яніння у ОСОБА_1 поліцейські допустили останнього до керування автомобілем. Також вказує, що ознаки сп`яніння належним чином водію повідомлені не були. Зазначає також, що жодних свідків поліцейські не залучали, а обмежились наданням відеозапису з боді-камери.

Заслухавши думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №498752від 01 листопада 2023 року (а.с.1); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.2); розписці ОСОБА_1 про факт відсторонення його від керування транспортним засобом (а.с.3); відеозаписі з нагрудної камери поліцейського (а.с.7).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння через залякування та спонукання до відмови працівниками поліції є безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається з переглянутого відеозапису, спочатку ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, втім в подальшому просив працівника поліції не їхати до медичного закладу, намагався «вирішити» питання. Після цього працівник поліції знову запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній відмовився. При цьому, вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була доволі чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 такою, що не ставила під сумнів факт відмови.

Твердження апелянта про те, що записана на нагрудну камеру працівника поліції відмова від проходження огляду у лікаря нарколога була отримана внаслідок залякування та спонукання є неспроможними, оскільки на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу і пройти огляд на місці або проїхати з ними для медичного огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги працівника поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляд справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що поліцейські допустили ОСОБА_1 до керування автомобілем, то вони є безпідставними з огляду на те, що в матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_1 про те, що він підтверджує факт відсторонення його від керування транспортним засобом (а.с.3).

Також апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не були повідомлені належним чином ознаки сп`яніння, оскільки як вбачається з відеозапису, поліцейський після виявлення ознак сп`яніння чітко повідомив про них ОСОБА_1 .

Не можуть бути взяті до уваги доводи апелянта про те, що поліція не залучила жодних свідків під час складання протоколу та фіксації відмови, оскільки у відповідності до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан сп`яніння проводиться в присутності двох свідків в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису. Так як відмова ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння була зафіксована на відеозаписі, присутність свідків відповідно до положень ч.2 ст. 266 КУпАП, не є обов`язковою.

Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника щодо її скасування - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргузахисника Синяченка В.П. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову суддіДніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига