ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О. вирішуючи питання про прийняття до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2008 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2008 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Зобов`язано ОСОБА_1 в 10 денний термін передати водійське посвідчення органам ДАІ м. Полтави.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 26 липня 2008 року о 23:05 год. в с. Великий Перевіз Шишацького району Полтавської області, керував транспортним засобом «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Також зазначено, що в судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав та пояснив, що з порушенням згоден.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, 25 грудня 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаної постанови та скасувати її, а провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити з підстав визначених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2008 року та зазначає, що про оскаржувану постанову дізнався лише у листопаді 2023 року, після звернення до Сервісного центру УМВС України в Полтавській області для переоформлення водійських прав на європейський зразок, крім того, заперечує свою участь у судовому засіданні.

Перевіривши вищезазначені матеріали приходжу до висновку про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2008 року та подане ним клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не можливо розглянути з об`єктивних причин.

Відповідно до ч.1 ст.293 КУпАП орган(посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність та обґрунтованість винесеної постанови.

Статтею 294 КУпАП визначено що постанову судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку або якщо відмовлено у його поновленні.

Згідно з ст. 288 КУпАП апеляційна скарга на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення подається в орган(посадовій особі), що винесла постанову та надсилається разом зі справою органу (посадовій особі), правомочному відповідно до цієї статті її розглядати.

Проте, згідно з довідкою голови Київського районного суду м. Полтави Шияна В.М. справа №3-10356/2208 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, знищена по закінченню терміну зберігання.

До апеляційного суду направлено лише постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та супровідний лист МВС України відділу ДАІ (м. Полтави) УМВС України в Полтавській області, який адресований Начальнику Державної виконавчої служби Київського району м. Полтави, голові Київського районного суду м. Полтави та прокурору Київського району м. Полтави про прийняття до примусового виконання постанову Київського суду м. Полтави № 3-10356/2208 від 22.08.2008 про зобов`язання ОСОБА_1 здати посвідчення водія до відділу ДАІ УМВС України в Полтавській області, яке в добровільному порядку не здано.

Наведене позбавляє можливості суд перевірити законність та обґрунтованість постанови, а також дотримання процесуальної форми розгляду справи, виконати вимоги ст.294 КУпАП щодо перегляду справи в межах апеляційної скарги та вирішити питання про поновлення чи відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження оскільки матеріали справи відсутні.

Як слідує зі змісту постанови, ОСОБА_2 в судовому засіданні вину визнав та пояснив, що з порушенням згоден, тобто, суддя місцевого суду чітко зазначила про участь ОСОБА_2 в судовому засіданні, перевірити чи надсилалась у встановлений законом строк апелянту копія постанови та чи отримав він її суд апеляційної інстанції позбавлений можливості у зв`язку з тим, що матеріали справи було знищено за закінченням терміну зберігання, оскільки з часу винесення постанови минуло 15 років.

Доводи ОСОБА_3 , щодо звернення до суду з апеляційною скаргою поза межами строку апеляційного оскарження, а саме через 15 років з моменту винесення оскаржуваної постанови у 2008 році, не є належним чином обґрунтованими. Наведені ним обставини не вказують про наявність поважних причин пропуску апеляційного оскарження постанови суду, оскільки не підтверджуються жодними доказами. Твердження апелянта, що йому не було відомо про ухвалене рішення та він не брав участь у судовому засіданні, не можуть бути враховані.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумний інтервал часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.

Враховуючи вищезазначене, вважаю, що ОСОБА_1 необхідно відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2008 року та на підставі ч.2 ст.294КУпАП повернути апеляційну скаргу.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2008 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2008 року, повернути як таку, що подана після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду О.О. Панченко