Провадження №33/812/92/24 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуюча у першій інстанції Шикеря І. А.
Доповідачка апеляційного суду Ямкова О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі:

головуючої - судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Біляєвої В. М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Ремського Є. В. на постанову судді Первомайського районного суду Миколаївської області від 22 січня 2024 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адмінправопорушення, 12 вересня 2023 року близько 18.50 години в місті Первомайську по вулиці Л. Федорова водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ВАЗ 21104», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння та будучи учасником ДТП пройшов на місці зупинки огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер 6820 ARPS 0487 за своєю згодою та з фіксацією події під відеозапис. За результатом тесту у водія встановлено стан сп`яніння з показником в 1.41 проміле. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення вимог пункту 2.9а Правил дорожнього руху України за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постановою судді Первомайського районного суду Миколаївської області від 22 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, захисник Ремський Є. В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити.

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою, не відповідає вимогам закону. Посилається на норми Конституції України, КУпАП, практику ЄСПЛ. Зазначає про проведення огляду на стан сп`яніння з порушенням встановленого порядку, так як його проведено за спливом двох годин, після зупинки транспортного засобу, внаслідок чого результати цього огляду є недійсними. Ці обставини в сукупності свідчать про недоведеність вини в діях ОСОБА_1 та виключають можливість його притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Нажаль, суддя першої інстанції вищезазначеним фактам у своїй постанові оцінку не надала, що призвело до безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

До судового засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, та його захисник не з`явилися, надали заяву про слухання справи за їх відсутності. Справа розглянута у відсутність її учасників у відповідності до положень, передбачених статтею 294 КУпАП.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, у їх межах, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, так як висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою усіх наявних доказів, що містяться у справі та є будь-якими фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Сам розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень статті 283 КУпАП, у якій повинен міститися опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

За наведеного, суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, ретельно виклавши його зміст, чек-тест до протоколу та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, відеофіксацію самої події, згідно яких ОСОБА_1 за наявністю у нього ознак алкогольного сп`яніння та за своєю згодою пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу. За результатами огляду за допомогою алкотестеру Драгер у ОСОБА_1 встановлено стан сп`яніння з показниками в 1.41 проміле. Заперечень або незгоди з результатами огляду водій не висловив, як не заявив про бажання пройти огляд у медичному закладі. Тому за результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу його дії кваліфіковані як порушення положення пункту 2.9а ПДР України.

У відповідності до пункту 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положеннями статті 266 КУпАП та пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І, положень розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, та у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, чеку-тесту до протоколу, відеозапису з нагрудної камери поліцейського, водій ОСОБА_1 вчинив дорожньо-транспортну пригоду, після чого був зупинений представниками поліції, у яких склалися обґрунтовані сумніви у його тверезості. Водій через тривалий час спілкування з поліцейськими погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, який підтверджено результатами огляду за показниками алкотестера в 1.41 проміле. Після проведення огляду ОСОБА_1 погодився з результатами газоаналізатора, про що він поставив свій підпис у відповідному протоколі, акті та чеку-тесті, і бажань про проходження такого огляду у медичному закладі не висловив, як і зауважень з приводу проведеного поліцейськими огляду на стан сп`яніння. Свій стан сп`яніння пояснив тим, що він давно не п`є, але його дружина щось «підлила йому в компот» (а.с.1-4).

Не оспорюючи підстави зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , так і підстави для проведення огляду на стан сп`яніння, захисник вважав такий огляд недійсним, як проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП. При тому послався на сплив двох годин, після виявлення підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння, враховуючи підтвердження часу зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 за допомогою відеозапису о 19.06 годині та проведення огляду водія о 21.28 за чеком-тестом газоаналізатора.

В той же час відхиляючи наведені аргументи суддя обґрунтовано послався на відсутність підстав для застосування до проведеного огляду положень пункту 4 статті 266 КУпАП, так як положення «про проведення огляду протягом двох годин з моменту виявлення для цього підстав» стосується виключно направлення водія для проведення медичного огляду на стан сп`яніння до спеціального медичного закладу.

Наведене мотивування суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає положенням пунктів 9 і 22 Інструкції № 1452/735 та змісту положень статті 266 КУпАП.

Застосування вимог пунктів 15-22 Інструкції №1452/735, якими визначається процедура, порядок проведення огляду за визначеними часовими рамками, стосується виключно проведення водієві медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, за результатами якого складається висновок. В такому разі висновок щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння є недійсним, у випадку його складення з порушенням вимог цієї Інструкції (розділ ІІІ проведення огляду в закладах охорони здоров`я).

Одночасно проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими і оформлення його результатів повинно відповідати розділу ІІ Інструкції № 1452/735 та частині 2 статті 266 КУпАП, що визначають порядок та процедуру проведення огляду поліцейськими, які не є медичними працівниками, але повинні діяти за відповідною процедурою, якою не передбачена доставка водія до закладів охорони здоров`я «не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення». Тобто, у цьому випадку, дії поліцейських повинні відповідати алгоритму, визначеному у розділах І та ІІ цієї Інструкції та положенням частини 2 статті 266 КУпАП, який, за обставинами справи, представниками поліції дотримано.

Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, здійсненому працівниками поліції на спеціальний технічний засіб, та письмових доказах, доданих до протоколу.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення за протоколом, складеним відносно ОСОБА_1 , відбувся у відповідності до норм, що містяться у главах 21-22 КУпАП, з дотриманням його прав, за викликом до судових засідань його та його захисника, внаслідок чого постанова ухвалена суддею у відповідності до статей 280, 283 КУпАП, за якими суддя з`ясувала: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Посилання захисника на практику ЄСПЛ в частині неможливості суду самостійно відшукувати докази винуватості замість сторони обвинувачення немає відношення ні до обставин справи, ні до основних доводів апеляційної скарги, а є узагальненням відомої адвокату практики, яка не є аналогічною встановленим обставинам, зокрема, шляхом наведення змісту рішення ЕСПЛ про порядок застосування покарання у вигляді позбавлення волі.

З огляду на наведене, суддею встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновки судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності доказів, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі.

Тому прийняте суддею рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника на можливість вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв, після вчинення ДТП, наслідком чого є більш сувора кваліфікація його дій та більш суворе адміністративне стягнення, не ґрунтується на матеріалах справи та є особистим припущенням адвоката.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ремського Є. В. залишити без задоволення, а постанову судді Первомайського районного суду Миколаївської області від 22 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова