ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Пасічника Тараса Валерійовича на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Пасічника Т. В.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 20.10.2023 о 17 годині 22 хвилини у м. Дніпро, проспект Слобожанський, 112, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагували на світло. Від проходження огляду у на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на камеру, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог наводить такі доводи: відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених в оскарженій постанові; з відеозапису не вбачається момент виявлення або фіксування правопорушення, проведення перевірки на виявлення ознак стану наркотичного сп`яніння; працівники поліції упереджено ставляться до ОСОБА_1 через його зовнішність, а саме широких очей, тому направляють його для проходження медичного огляду на стан алкогольного/наркотичного сп`яніння, що підтверджується медичним висновком від 29.11.2023; в матеріалах справи відсутні докази законності зупинки транспортного засобу; ОСОБА_1 відмовився від подальшого медичного огляду після консультації з адвокатом, якому він повідомив, що мав намір виїхати, проте навіть не завів авто, тому факту керування не було, правопорушення не вчинене, а дії працівників поліції щодо затримання ОСОБА_1 протиправні; огляд проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, оскільки у справі відсутнє відповідне направлення; ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 265-2 КУпАП не був відсторонений від керування транспортним засобом; рапорт поліцейського не є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та за підстав викладених у скарзі просили її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, які зводяться до твердження про відсутність доказів керування водієм транспортним засобом, законності зупинки транспортного засобу та недопустимості матеріалів відеозапису, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 554877 від 20 жовтня 2023 року, медичному висновку у якому зафіксований факт відмови ОСОБА_1 пройти медичний огляд, рапорті співробітника поліції та відеозаписі на яких зафіксовані як причина зупинки транспортного засобу, а саме порушення ним п. 2.3 в ПДР, так встановлення ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції та в лікарем в медичному закладі.

При цьому, відеозаписом зафіксовано, як лікар, медсестра та поліцейський роз`яснюють ОСОБА_1 , що аналіз на виявлення наркотичних речовин проводиться тільки по сечі, на що останній, отримавши консультацію адвоката, наполягав, що хоче здати кров, тому вирішив здавати аналізи у приватній клініці і відмовився пройти медичний огляд у встановленому законом порядку.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Позиція захисту в апеляційній скарзі зводиться до твердження, що у матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом, оскільки цей факт не підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції.

З такими твердженнями захисту суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки КУпАП не встановлює вимог, що ця обставина (керування транспортним засобом) встановлюється тільки відеозаписом або іншими певними видами доказів. Апеляційний суд зауважує, що факт керування може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у постанові суду, жодного разу не заперечувався останнім, який в судовому засіданні в апеляційному суді пояснив, що їхав з роботи додому, заїхав на заправку а потім до нього підійшли поліцейські. Крім того ця обставина також підтверджується обстановкою на місці зупинки т/з, зокрема на відеозаписі видно, що ОСОБА_1 виходить з автомобіля з місця водія, будь-яких інших осіб в автомобілі немає, автомобіль перебуває безпосередньо на дорозі по пр. Слобожанському (не на заправці, не у дворі, парковці, кармані, паркінгу тощо), тому немає сумнівів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги, що до протоколу не долучене направлення проведення медичного огляду, не є підставою для скасування постанови, оскільки посилання на таке направлення є у медичному висновку, а сам факт доставлення та початок проведення медичного огляду до того моменту поки ОСОБА_1 не відмовився здавати аналізи, зафіксований на відеозаписі.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи захисника про відсутність підстав для вимоги поліцейського на проходження водієм ОСОБА_1 медичного огляду, оскільки такі доводи спростовуються відеозаписом події на якому зафіксовані ознаки наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме розширені зіниці очей. Суд не виключає, що це може бути фізіологічною особливістю останнього, проте така ознака законом визначена, як ознака наркотичного сп`яніння. Поліцейський, який уповноважений на її виявлення, не є лікарем, щоб підтвердити або спростувати стан водія, для чого і забезпечується доставка водія до лікарні, де для підтвердження або спростування стану наркотичного сп`яніння у водія в обов`язковому порядку проводяться лабораторні дослідження, що регламентовано наступним.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду» з наступними змінами і доповненнями (Далі Порядок), зазначено, що огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відтак, встановлення наявності ознак сп`яніння відноситься до компетенції поліцейського при спілкування з водієм, який наділяється такими повноваженнями, зокрема і вказаною Інструкцією, а спростувати такі дії водій може у встановленому законом порядку, а саме проходженням огляду на місці зупинки транспортного засобу або проходженням медичного огляду, тому ставити під сумнів правильність підозри працівника поліції щодо наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, які об`єктивно підтверджується відеозаписом, наразі немає підстав.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції за статтею 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами пункту 12 Розділу ІІ, пунктів 7, 8 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (Далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Відтак, будь-яких порушень вимог ст. 266 КУпАП апеляційним судом, як і судом першої інстанції, які були б підставою для визнання результатів огляду недійсними, не встановлено.

За порушення цього обов`язку для водія настає адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини доведені матеріалами справи, зокрема відеозаписом з нагрудних реєстраторів працівників поліції, тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає.

Доводи апеляційної скарги про не належне повідомлення про час і дату судового засідання в суді першої інстанції і розгляд справи без ОСОБА_1 та його захисника, апеляційний суд бере до уваги, проте такі доводи не є підставою для скасування оскарженої постанови, враховуючи, що в суді апеляційної інстанції останнім була забезпечена можливість реалізувати свої процесуальні права.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів справи та положень КУпАП, які апелянт тлумачить на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Пасічника Тараса Валерійовича залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун