ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 677/17/24

Провадження № 33/4820/156/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Бачук К.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Романішина О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 12 січня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця 5 відділу ТЦК,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

За постановою судді, 28 грудня 2023 року о 05 год 38 хв у місті Красилові на вулиці Ярослава Мудрого, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Mercedes-Benz Vito», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер 6810», тест № 1810, результат огляду становить 0,36 ‰, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 12 січня 2024 року, вказану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Уважав, що вказана постанова є незаконною, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Постановою Красилівського районного суду від 12 січня 2024 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення в межах санкції передбаченої статті.

Цю постанову він отримав особисто 21 січня 2024 року, коли приїхав дізнатися дату розгляду справи в суді, а тому, на його думку, строк її оскарження слід обраховувати з цієї дати.

Посилався на те, що йому не були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України і ст.268 КУпАП, не роз`яснено наслідки проходження чи відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, строки заявлення клопотань, право на правову допомогу адвоката.

Окрім того, органами поліції не було вжито жодних дій щодо надання можливості йому реалізувати своє право на отримання правової допомоги, не роз`яснено його до моменту огляду на стан сп`яніння.

Такими діями інспектор патрульної поліції порушив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому і порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

На його думку, у вказаному протоколі не зазначено наявність саме алкогольного показника 0,36 ‰, що виключає відповідальність.

Право заявляти зауваження, щодо результатів дослідження, наслідки і способи надання зауважень, можливість проведення лабораторних досліджень для визначення алкоголю в крові, а не випарів йому не було роз`яснено.

Указані обставини судом першої інстанції до уваги не взяті, мотиви їх неприйняття в оскаржуваній постанові не відображені, оскільки не роз`яснені наслідки відмови від проведення лабораторних досліджень, та право здати кров на наявність алкоголю саме в крові, а не випарах.

Звертав увагу на те, що він не керував автомобілем, в момент коли до нього під`їхали працівники поліції, оскільки прибув на місце стоянки ще увечорі і з 21 год не зрушив з місця.

На момент фіксації він дійсно перебував за кермом автомобіля, але він лише завів його, щоб прогріти, але автомобіль був нерухомий.

Таким чином, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки факту керування транспортним засобом не було.

Уважав, що дані записи є неналежними та недопустимими доказами, оскільки записи не відповідають вимогам закону, а саме зроблені на невідомий прилад (без номеру), на відеозаписі видно бодікамеру, яку тримає працівник поліції перед таким невідомим приладом. Номера бодікамер не зазначені в протоколі, а диску з відеозаписом, який зазначений в протоколі, фізично не існувало на момент складання протоколу.

Матеріали справи містять уривки відеозаписів, а не безперервний відеозапис однієї камери, монтований запис з редагуванням і накладенням різних елементів і зображень, що не дозволяють в повній мірі оцінити обстановку складання вищезгаданого протоколу та відповідність дій працівників поліції КУпАП та внутрішній інструкції.

За таких обставин, висунуте обвинувачення у недотриманні ним положень п.29 «а» Правил дорожнього руху України слід визнати безпідставним, оскільки воно не знайшло свого об`єктивного підтвердження під час судового розгляду.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Романішина О.О. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.

Оскаржувана постанова не була своєчасно отримана ОСОБА_1 , участі у розгляді справи у суді першої інстанції він не брав. Відтак, строк на її оскарження був пропущений з поважних причин, зазначених у апеляційній скарзі, та підлягає поновленню апеляційним судом.

Відповідно до ч.3 ст.268 КУпАП при розгляді справ, передбачених ст.130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

За таких обставин нез`явлення до суду першої інстанції не перешкоджало розгляду справи в його відсутності відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП (неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб).

У даному випадку поважних причин нез`явлення до суду не встановлено.

Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №405819 від 28 грудня 2023 року ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи у суді першої інстанції відбудеться 12 січня 2024 року.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Доказами відповідно до ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення не дотримався.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Уважаю, що місцевий суд не надав належну правову оцінку доказам і дійшов передчасного висновку, що ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто, на достатніх і незаперечних доказах.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується належними та допустимими доказами.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на:

протокол про адміністративне правопорушення ААД № 405819 від 28 грудня 2023 року, в поясненнях по суті порушення якого ОСОБА_1 вказав, що «випив ввечері бокал вина, їхав зранку»;

файл відеозаписів адміністративного правопорушення, із сукупності яких встановлено, що водій ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`ягніння на місці зупинки погодився, та такий огляд пройшов.

Указані докази та висновки суду апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного проступку, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, виходячи з такого.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння.

Згідно усталеної судової практики, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функції водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, для настання відповідальності за ч.1 чт.130 КУпАП, під керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функції водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

До матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, долучено DVD диск, в якому не підтверджено факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Не надано таких доказів і в суді апеляційної інстанції.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції поліцейський СРПП ВнП №4 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Мельник В.В. зазначив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, однак його зупиняв другий екіпаж працівників поліції, а сам він це встановив з їхнього відеозапису.

Як установлено, апеляційним судом, відеозапис з фактом керування ОСОБА_1 транспортним засобом відсутній.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Аналіз даної норми законодавства свідчить про те, що суд не вправі самостійно збирати докази винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Усі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості не підтверджуються доказами, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст.251 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Наразі у апеляційній скарзі наявні переконливі доводи, які спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційною скаргою ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 12 січня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Матущак М.С.