Єдиний унікальний номер 758/9783/23
Апеляційне провадження № 33/824/325/2024
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 03 листопада 2023 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст.139 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №501680, 10.08.2023 року, о 12 год. 35 хв., в м. Києві по вул. Ярославська, 13-б громадянин ОСОБА_1 проводив роботи, пов`язані з демонтажом будівлі, самовільно розмістив на тротуарі огорожу та будівельну техніку, чим створив перешкоду в русі пішоходів та не забезпечив безпечний, безперешкодний рух для пішоходів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 139 КУпАП.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 03 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 грн. 00 коп., а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмір 536, 80 грн.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Подільського районного суду міста Києва від 03 листопада 2023 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Хоча чинним процесуальним законом і передбачене право апеляційного суду на вихід за межі доводів апеляційної скарги або прийняття нових доказів, які не досліджувалися раніше, однак випадки і підстави для цього чітко регламентовані законом. В даному випадку такі підстави відсутні, відтак апеляційний суд розглядає справу виключно у межах вимог апеляційної скарги.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.139 КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб`єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.

Згідно з п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього та залізничного руху, а також суспільні відносини у сфері власності.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається, зокрема, у створенні перешкод для дорожнього руху.

Свою незгоду з оскаржуваною постановою апелянт обґрунтовував наступним:

1. він не є суб`єктом інкримінованого адміністративного правопорушення;

2. він не перебуває в трудових відносинах із комунальним підприємством «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району» (КП ШЕУ Подільського району).

3. апелянт не здійснював перешкоди в русі пішоходів, не розміщував огорожу на тротуарі та не розміщував будівельну техніку.

Апеляційний суд не погоджується із вищевказаними твердженнями апелянта.

Щодо тверджень апелянта про те, що він не перебуває у трудових відносинах з КП ШЕУ Подільського району, відтак в даному випадку не є суб`єктом інкримінованого адміністративного правопорушення, апеляційний суду зазначає наступне:

З диспозиції ст. 139 КУпАП вбачається, що за передбачене даною нормою правопорушення може бути накладене стягнення як на громадян, так і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, а також на громадян - суб`єктів господарської діяльності.

З огляду на вищевказане, апеляційний суд констатує, що ст. 139 КУпАП не вимагає обов`язкової наявності лише спеціального суб`єкта, до відповідальності за вказаною нормою може бути притягнутий і громадянин, який вчинив передбачені в ній протиправні дії.

Щодо тверджень апелянта стосовно того, що він не перебуває в трудових відносинах з КП ШЕУ Подільського району, відтак його не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 139 КУпАП, апеляційний суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, щовідношення апелянта до КП ШЕУ Подільського району вказано лише в акті обстеження ділянки вулично-шляхової межі (а.с. 5), при цьому протокол відносно ОСОБА_1 складено не як на посадову особу зазначеної організації.

Щодо тверджень апелянта стосовно того, що він не вчиняв перешкод в русі пішоходів апеляційний суд зважає на те, що на місці складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнав як факт вчинення інкримінованих йому дій, так і зобов`язався їх припинити.

Апеляційний суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним та достатнім доказом вини особи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення, і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

В даному випадку вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому дій підтверджується не тільки протоколом про адміністративні правопорушення, але й усіма зібраними по справі документами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.

За таких умов, вищевказані і доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Враховуючи зазначене, апеляційним судом встановлена невідповідність дійсності тих обставин, якими апелянт обґрунтовує свою апеляційну скаргу, відтак порушень судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду під час апеляційного перегляду справи, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 03 листопада 2023 року, прийняту відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба