Справа № 509/7433/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2024 року смт. Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М.., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ААД №648753 від 03.09.2022 року, складеного відносно ОСОБА_1 , вбачається, що 20 листопада 2023 року, о 22 год. 43 хв., водій ОСОБА_1 в Одеській області, Одеському районі, смт. Авангард, вул. Базова, 18 керував Т/З Infinity Q50 державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах з ротової порожнини алкоголю, тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився та прибор драгер продувати відмовився. У зв`язку з чим ОСОБА_1 порушив п. 2.5.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_2 пояснив, що автомобілем Infinity Q50 державний номер НОМЕР_1 не керував, дійсно вживав алкогольні напої, оскільки з друзями святкували другий день весілля. Автомобіль був припаркований на АЗС Сокар біля ринку біля промтоварного ринку. З кафе де святкували з друзями весілля на АЗС Сокар приїхав та таксі разом з ОСОБА_3 та іншими. На АЗС ОСОБА_4 заїхали для того, щоб забрати з автомобіля деякі речі та ключи від квартири, за кермо сідати не збирався, вирішив лишити автомобіль на заправці. Коли підїхали співробітники поліції знаходився в автомобілі де розмовляв по телевону, автомобіль буз з вимненим двигунем. Від проходження огляду на стан спряніння відмовився, оскільки не керував транспортним засобом.

Аналогічні покази надала допитана в якості свідка ОСОБА_5 , а саме що приїхали на АЗС Сокар разом з ОСОБА_1 на таксі з ресторану де святкували другий день весілля. ОСОБА_1 автомобілем не керував. Знаходились в приміщенні АЗС, ОСОБА_1 пійшов до свого автомобіля для того, щоб забрати ключи від квартири. Коли підїхала поліція, ОСОБА_1 розмовляв по телефону знаходячись в авто але нікуди не їхав, автомобіль буз з вимненим двигунем. Коли підїххала поліції, свідок ОСОБА_5 на місці події пояснювала поліцейським наведені вище обставини але співробітниками поліції пояснення були проігноровані та складений протокол відносно ОСОБА_1 за відмову від проходження медичного огляду.

Дослідивши адміністративні матеріали, вважаю, що у діях ОСОБА_6 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, які не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення адміністративного стягнення.

Будь-які дії, перелічені у диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП утворюють самостійний склад адміністративного правопорушення лише по відношенню до особи, яка безпосередньо керує транспортним засобом (п. 1.10 ПДР України).

Зі змісту Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» випливає, що правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли особа почала рухатись.

Відповідно до п. 27 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України чітко зазначено, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, для визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом (водія), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, обов`язковими для доведення у своєму взаємозв`язку та сукупності підлягають наступні обставини: - законність вимоги щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння; - дотримання процедурного/процесуального порядку пропозиції проходження медичного огляду на стан сп`яніння; - факт відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від проходження такого медичного огляду; - а також факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом.

У разі недоведеності будь-якої з вищевказаних обставин в діях особи не може бути встановлено склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування, зокрема, прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР). Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Докази того, що водій ОСОБА_1 нібито керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні. З дослідженого у судовому засіданні відозапису не вбачається, що автомобіль Infinity Q50 державний номер НОМЕР_1 взагалі рухався, а навпаки видно, що автомобіль припаркований, а ОСОБА_1 разом з допитаної в якості свідка ОСОБА_5 знаходяться на вулиці біля автомобілю і пояснюють співробітникам поліції про те, що ОСОБА_1 ніяким транспортним засобом не керував, у звязку з чим останній і відмовився від проходження огляду на стан спяніння.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що викладена в постанові від 26.06.2019 року в справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17, при розгляді справ про вчинення адміністративних правопорушень необхідно врахувати, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» №2695 від 16.02.2021 редакція ч. 2 ст. 266 КУпАП змінена наступним чином: «Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення;

Пунктом 5 розділу ІІ вказаної вище Інструкції встановлено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Виходячи з вимог зазначеної Інсткукції, співробітники поліції, повинні були включити портативні відеореєстратори та зафіксувати факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та проводити безперервний відеозапис до закінчення складання протоколу та оформлення всіх документів в підтвердження обставин, зазначених у протоколі.

Таким чином, лише безперервний відеозапис зроблений поліцейським на прилад або технічний засіб, зроблений у відповідності до вказаної вище Інструкції може бути належним доказом фіксування правопорушення.

Як роз`яснив Верховний Суд в правовій позиції, що викладена в постанові від 26.06.2019 року в справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17, при розгляді справ про вчинення адміністративних правопорушень необхідно врахувати, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх допустимих і належних доказів керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом, а саме автомобілемInfinity Q50 державний номер НОМЕР_1 в Одеській області, Одеському районі, смт. Авангард, вул. Базова, 18.

Факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем спростовується допитаною в якості свідка ОСОБА_5 , яка була очевидцем подій, що чітко вбачається з дослідженого у судовому засіданні відеозапису.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, а саме те, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами «поза розумним сумнівом».

Як зазначено в ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням вимог статей 245, 251, 252 КУпАП, ст. 62 Конституції України поза розумним сумнівом не доведена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Крім того, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо недоведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що при розгляді справи не підтверджено належними та допустимими доказами факту керування останнім зазначеним автомобілем, у зв`язку з чим не доведено, що в діях останнього, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 247,251,252,256,276,284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області.

Суддя Є.М. Панасенко