Справа № 566/1479/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року селище Млинів, Рівненської області

Суддя Млинівського районного суду Рівненської області Бандура А.П. розглянувши матеріали, які надійшли з відділу організації несення служби в Дубенському районі Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

_______________________________________________________________________________

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

жителя АДРЕСА_1

місце роботи, посада: студент

документ, що посвідчує особу: паспорт № НОМЕР_1 виданий 29 березня 2021 року, орган, що видав 5622

за ч.1 ст.130, ч.1 ст.122, ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , 21 грудня 2023 року, о 01 год. 39 хв., в селищі Млинів по вул. Поліщука,14А, Дубенського району Рівненської області, в порушення вимог п. 2.9а. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 10 жовтня 2001 р. № 1306, керував транспортним засобом автомобілем марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 7510 прилад ARND 0004, що підтверджує тест №280 від 21 грудня 2023 року проба позитивна 1,04 проміле.

Також, 21 грудня 2023 року, о 01 год. 39 хв., ОСОБА_2 , в селищі Млинів по вул. Поліщука,14А, Дубенського району Рівненської області, в порушення вимог п. 33 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 10 жовтня 2001 р. № 1306, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 порушив вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», здійснивши рух в зоні дії даного знаку.

Крім того, 21 грудня 2023 року, о 01 год. 39 хв., ОСОБА_2 , в селищі Млинів по вул. Поліщука,14А, Дубенського району Рівненської області, в порушення вимог п. 2.1.а. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 10 жовтня 2001 р. № 1306, керував транспортним засобом автомобілем марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 , будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом

Під час складання протоколів про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 повідомлений під підпис, що розгляд адміністративної справи відбудеться за викликом в Млинівському районному суді Рівненської області.

05 січня 2024 року від особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, з якими він ознайомився 10 січня 2024 року.

(а.с.12)

ОСОБА_2 неодноразово викликався до суду. але жодного разу в судове засідання не з`явився.

В судове засідання, 21 березня 2024 року, ОСОБА_2 не з`явився та не надав будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справу або щодо неможливості бути присутнім в судовому засіданні. Причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений, належним чином, що підтверджується оголошенням на офіційному сайті судової влади.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ч.1 ст.122 та ч.2 ст.126 КУпАП до таких не відносяться, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_2 . Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності. Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 21 грудня 2023 року серії ААД№381525. В поясненнях ОСОБА_2 власноручно вказав: «Пояснгення надам в суді в присутності моєї сестри».

(а.с.2)

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та квитанцією тесту №280 підтверджується, що 21 грудня 2023 року ОСОБА_2 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів газоаналізатора «Alcotest Drager 7510/0004». Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 1,04 проміле. З результатом був згідний.

(а.с.4,5)

21 грудня 2023 року о 02 годині 50 хвилини ОСОБА_2 було видане направлення на огляд на стан сп`яніння в КНП «Млинівську ЦРЛ». В заклад охорони здоров`я не доставлявся.

(а.с.6)

Зобов`язанням до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№381525 підтверджується, що відповідно до ст.266 КУпАП, ОСОБА_2 21 грудня 2023 року відсторонений від керування транспортним засобом.

(а.с.7)

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП підверджується зібраними по справі належними та допустимими доказами у відповідності до ст.251 КУпАП, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 381534 від 21 грудня 2023 року, що відповідає вимогамст.256 КУпАП, та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення.

(а.с.16)

Вина ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП підверджується зібраними по справі належними та допустимими доказами у відповідності до ст.251 КУпАП, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 381533 від 21 грудня 2023 року, що відповідає вимогам ст.256 КУпАП, яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення.

(а.с. 21)

Факт вчинення вказаних правопорушень, за обставин викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою. Підстав вважати їх недопустимими немає.

Згідно 2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р., передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення стягнення за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Своїми умисними діями, які виразились у керуванні транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 8.4.в Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р., дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Знак 3.21 є заборонним знаком, відповідно до якого "В`їзд заборонено".

Відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП настає, зокрема, у разі порушення вимог дорожніх знаків.

Своїми умисними діями, які виразились у порушенні вимог дорожніх знаків ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

Відповідно до п. 2.1.а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р., водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Своїми умисними діями, які виразились керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП.

Санкцією ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним визначенням, транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а тому, на водія покладається величезна відповідальність не тільки за своє життя, а й за життя пішоходів та цілісність майна інших громадян. При призначенні покарання суд враховує, що керування транспортним засобом в стані сп`яніння є одним із найтяжчих правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням, оскільки, водій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також, і для самого себе та власності третіх осіб.

При накладенні стягнень суд враховує характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_2 за адміністративні правопорушення в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ст. 12 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Згідно зі ст. 13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1цього Кодексу.

З огляду на обставини та характер правопорушень, що вчинені на транспорті та пов`язані із підвищеною небезпекою, як для самого кермувальника, так і для інших учасників дорожнього руху, тому суд не вбачає підстав для застосування до неповнолітнього ОСОБА_2 заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, належить піддати правопорушника адміністративному стягненню, що відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, яке буде справедливим, достатнім і необхідним для виховання особи в дусі поваги до законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень, а так само співмірним стягненням за вчинене.

Виходячи з приписів ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

За таких обставин, враховуючи особу правопорушника, який по місцю проживання характеризується позитивно, ступінь його вини, з врахуванням вимог ст.36 КУпАП, стягнення на ОСОБА_2 необхідно застосувати в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених - за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки за таких обставин може бути досягнута мета перевиховання й попередження нових правопорушень, пов`язаних із порушеннями Правил дорожнього руху України.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною та передбачає обов`язкове накладення на правопорушника стягнення як у виді штрафу в певному розмірі, так і у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно баз «НАІС, АРМОР» ОСОБА_2 посвідчення водія отримував. Впродовж року за ст. 130 КУпАП не притягувався.

(а.с.8)

Стаття 30 КУпАП не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 04 вересня 2023 року / справа № 702/301/20/ зазначила наступне.

Внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Позбавляючи права мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами як офіційного документу, що підтверджує спеціальний статус його власника, а саме права керувати транспортними засобами навіть у випадках, коли особа на час вчинення адміністративного правопорушення офіційно не отримала посвідчення водія, однак здійснювала керування транспортним засобом, законодавець таким чином позбавляє особу можливості реалізації такого права у законний спосіб на певний строк у подальшому, що, в даному випадку, узгоджується з положеннями ст.ст.33, ч.1 ст.130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не має права керування транспортними засобами, тобто нехтує вимогами законодавства та без водійських навичок, перевірених відповідними органами, створює небезпеку учасникам дорожнього руху.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі наведеного,

керуючись ст.ст.33-35, 40-1, 283-284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ,визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік;

- за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень;

- за ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотитриста) гривень.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, накласти на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Отримувач коштів ГУК у Рівн.обл/Рівнен.обл./21081300 Код за Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Код банку отримувача (МФО) 899998 Рахунок отримувача UA0017001 Код класифікації доходів бюджету 21081300 Найменування коду класифікації доходів бюджету Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі)

Стягнути з ОСОБА_1 ,судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок в дохід держави

Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код за ; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: А.П. Бандура