Номер провадження: 33/813/61/24
Номер справи місцевого суду: 493/1052/23
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О. М.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Остапишеної Людмили Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Балтського районного суду Одеської області від 25 серпня 2023 року по адміністративній справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Балтського районного суду Одеської області від 25 серпня 2023 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000,0 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн (а.с. 36-41).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Остапишена Людмила Сергіївна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила суд оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що у процесі розгляду справи судом не взято до уваги твердження захисника правопорушника про те, що вказаним автомобілем, який належить правопорушникові, керував не він сам, а його товариш ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння та відповідно, коли на місці події з`явилися працівники поліції, ОСОБА_1 , знаходячись у нерухомому автомобілі, повідомив їм, що не керував транспортним засобом, а тому відсутній склад адміністративного правопорушення. За таких обставин, апелянт стверджує, що знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП (а.с. 45-50).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.09.2023 року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 53-54).

Апелянт та його представник в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином. Клопотання щодо відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали справи, наведенні доводи апелянта, апеляційним судом встановлено наступне.

Приймаючи оскаржувану постанову щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 124288 від 09.07.2023 року; результатами приладу «Drager» ALCOTEST 6810, прилад № «ARBL 0918» із результатом 2,34 ‰; актом огляду; копією рапорту про реєстрацію повідомлення на лінію «102» від 09.07.2023 року № 2426 про факт порушення ПДР водієм автомобіля «Мерседес» та письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . При цьому, з оглянутих відеофайлів від 09.07.2023 року з нагрудних відео реєстраторів працівників поліції, які містяться на оптичному носії інформації DVD-R дисках, вбачається, що працівники поліції під`їхали до автомобіля «MERSEDES BENZ VITO 112 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки даний транспортний засіб стояв на проїзній частині з порушенням Правил дорожнього руху. За кермом даного автомобіля знаходився ОСОБА_1 , який під час розмови з працівниками поліції вів себе агресивно, інших осіб як в салоні автомобіля, так і біля нього, не перебувало. Суд першої інстанції критично оцінив твердження захисника правопорушника адвоката Остапишеної Л.С. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки останній під час розмови з працівниками поліції не вказував, що автомобілем керувала інша особа. Крім того, це спростовується письмовими поясненнями свідків, зі змісту яких вбачається, що за кермом автомобіля перебувала особа, що знаходилася у нетверезому стані, інших осіб в автомобілі не було.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 124288 вбачається, що 09.07.2023 року ОСОБА_1 близько 16 год. 00 хв. в с. Перельоти по вул. Тараса Шевченка керував транспортним засобом Mercedes-Benz Vito 112 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», з результатом 2,34 проміле, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положенням ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею КУпАП є саме встановлення факту керування особою транспортним засобом, на що в свою чергу посилається апелянт як на підставу скасування оскаржуваної постанови суду, оскільки на його думку, наявними матеріалами справи не підтверджуються даний факт. Натомість, слід зазначити, що в матеріалах справи наявні відеозаписи з боді камер працівників поліції, які в свою чергу в повній мірі відтворюють події, що відбувалися в день складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Проаналізувавши наявні відеозаписи, апеляційним судом встановлено, що відео фіксація подій відбувається з моменту, коли працівники поліції, рухаючи на службовому автомобілі по вул. Тараса Шевченка, здійснили зупинку позаду транспортного засобу Mercedes-Benz Vito 112 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , який в свою чергу знаходився посеред проїжджої частини дороги. При цьому, з відеозапису чітко вбачається, що за кермом даного транспортного засобу знаходився ОСОБА_1 , який в свою чергу під час спілкування з працівниками поліції неодноразово підтверджував сам факт керування даним транспортним засобом, а саме зі слів останнього «я приїхав сюди на своєму авто», яке згідно його пояснень пошкодилося (диск 1, відео 1). При цьому, будь-яких відомостей щодо наявності будь-якої іншої особи, яка згідно його пояснень, наданих вже безпосередньо в суді першої інстанції, керувала даним транспортним засобом, протягом всього періоду спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомлено не було.

Разом з тим, обставини подій, які вбачаються з вказаного відеозапису, а саме безпосередньо перебування ОСОБА_1 за кермом зазначеного в протоколі транспортного засобу також підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 згідно яких даний автомобіль на великій швидкості, рухаючись по вул. Тараса Шевченка в сторону магазину, раптово зупинився посередині проїжджої частини вулиці, за кермом знаходився чоловік в стані алкогольного сп`яніння та саме вказана особа знаходилася за кермом в той час, коли під`їхав службовий автомобіль працівників поліції. В подальшому, працівниками поліції було встановлено відомості щодо даної особи, яким виявився ОСОБА_1 , відносно якого в подальшому було складено протокол про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Зазначені пояснення свідків містяться в матеріалах справи (а.с. 8, 9, 10).

Таким чином, враховуючи вищенаведені письмові пояснення свідків щодо керування ОСОБА_1 зазначеним у протоколі транспортним засобом, зважаючи на те, що особа відносно якої в подальшому складено протокол також підтвердила даний факт, що вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення доводів апелянта в цій частині.

Будь-яких інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції, в тому числі відносно процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та кваліфікації вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, апелянтом наведено не було.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, оскільки наведені доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 інкримінованого останньому адміністративного правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваної постанови без змін.

На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Остапишеної Людмили Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 25 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк