П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року м. Київ

Справа № 367/9979/23

Провадження: № 33/824/1405/2024

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Рейзіна Михайла Володимировича в інтересах ОСОБА_1

на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 31 січня 2024 року, винесену під головуванням судді Кухленка Д.С.,

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 31 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536,8 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Рейзін М.В. в інтересах ОСОБА_1 05 лютого 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області від 31 січня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на розбіжність в часі, а саме на відео зафіксовано початок фіксації о 01 год. 33 хв, а в протоколі зазначено час відмови від огляду о 01 год. 30 хв. ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав та обов`язків. Окрім того, не були прийняті до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що він відмовився від проходження огляду в медичному закладі у зв`язку із тм, що він не зміг би дістатись додому після огляду, у зв`язку із дією комендантської години. На відеозаписі не було зафіксовано розмову ОСОБА_1 з працівником поліції, оскільки наданий був відеозапис лише з однієї камери. Суд першої інстанції зробив свої висновки з врахуванням недопустимих доказів, які були отримані із суттєвими порушеннями законних прав ОСОБА_1 , не звернув уваги на порушення працівниками поліції ст. 266 КУпАП та Інструкції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Рейзін М.В. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Дослідивши письмові матеріали справи, відтворивши відеозаписи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доходжу висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення, суд посилався на дані, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції та пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Підстави та процедура проведення огляду на стан сп`яніння чітко регламентована ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за текстом Інструкція).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Варто відмітити, що відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху України (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15 листопада 2018 року).

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 03.12.2023 о 01 год. 30 хв. в Київській обл., м. Буча по вул. Депутатській, 16, водій ОСОБА_1 керував автомобілем RENAULT KANGOO д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або ж проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку з фіксацією на нагрудні відеореєстратори, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП, викладена у протоколі суть правопорушення є зрозумілою та відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис з місця події, вважає за необхідне зазначити, що на відеозаписі зафіксовано рух RENAULT KANGOO д.н.з. НОМЕР_1 та його зупинка, після зупинки у водія - ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння та йому були роз`яснено його права та обов`язки, запропоновано пройти огляд на місці зупинки та/або в медичному закладі, на що водій відмовився.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду чітко зафіксована за допомогою технічного пристрою відеозапису, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП.

Вказаний доказ отримано з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, відповідно відсутні будь-які сумніви у його достовірності та істинності.

Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення. На відео зафіксована вся подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи скаржника про наявність розбіжності в часі на відеозаписі та в протоколі не приймають до уваги, оскільки в протоколі визначено, що о 01 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем RENAULT KANGOO д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а той факт, що відеозапис розпочинається о 01 год. 33 хв., не спростовує того, що водій керував транспортним засобом у час визначений працівником поліції.

Посилання скаржника на те що він не погодився пройти огляд в закладі охорони здоров`я у зв`язку із дією комендантської години та неможливістю дістатись до місця проживання після огляду, розцінюються судом як дії, що направлені на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, на відеозаписі чітко зафіксовану відмову водія від проходження огляду, без посилань на будь-які обставини, які б вказували на вчинення такої дії в стані крайньої необхідності. З приводу дії комендантської години, варто відмітити, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції в час, коли комендантська година вже діяла, тобто, ОСОБА_1 вже її порушував, а тому посилання на те, що проходження огляду спровокувало б неможливість дістатись додому не заслуговують на увагу. Окрім того, варто відмітити, що працівники поліції не перешкоджали руху ОСОБА_1 під час дії комендантської години, не вказували про неможливість використання транспортного засобу після проходження огляду, зазначали, що в разі відмови від проходження огляду, водій не позбавлений можливості залучити тверезого водія, який зміг би забрати транспортний засіб задля уникнення його евакуації. Тобто, в тому разі, якби ОСОБА_1 пройшов огляд та результат вказував на те, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, водій зміг би продовжити рух. При цьому, обов`язок у працівника поліції доставити водія, який знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання був відсутній. В даному випадку, ОСОБА_1 фактично підтвердив, що він розумів те, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння і результат огляду, в тому числі в медичному закладі, буде позитивний, у зв`язку і чим він не зможе курувати транспортним засобом.

Оцінивши усі докази у справі як кожен окремо, так і у їх сукупності, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини правопорушення та, як наслідок, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд першої інстанції повно, об`єктивно та всебічно розглянув справу, та дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винуватим та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак підстави для скасування постанови Ірпінського міського суду Київської області від 31 січня 2024 року відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Рейзіна Михайла Володимировича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 31 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Невідома