Провадження № 3/193/145/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 березня 2024 року сел. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Томинець О.В., при секретарі судового засідання Авдонькіної Л.Є., за участі захисника Ткаченка Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кіровоград, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , військовослужбовця НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності

за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126 та ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, серії ААД № 624582 від 31.01.2024, складеного інспектором 3 взводу 2 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ст. лейтенантом поліції Карпенком Б.В., 31.01.2024 о 13:39 год., водій ОСОБА_1 , керував на 55 км. автодороги Н-11, сполученням Миколаїв-Дніпро, біля с. Вишневе Криворізького району Дніпропетровської області, транспортним засобом - автомобілем «ISUZU D-MAX», н/з НОМЕР_2 , будучи обмеженим у праві користування транспортними засобами за постановою державного виконавця Фортечного ВДВС м. Кропивницького ГТУЮ у Кіровоградській області у рамках виконавчого провадження №26184841, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ААД № 624583 від 31.01.2024, складеного інспектором 3 взводу 2 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ст. лейтенантом поліції Карпенком Б.В., 31.01.2024 о 13:39 год., водій ОСОБА_1 , керував на 55 км. автодороги Н-11, сполученням Миколаїв-Дніпро, біля с. Вишневе Криворізького району Дніпропетровської області, транспортним засобом - автомобілем «ISUZU D-MAX», н/з НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя), але в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, на вимогу працівника поліції відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку за що передбачена відповідальність згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За постановою судді від 16.02.2024 вищевказані справи про адміністративні правопорушення були об`єднані в одне провадження.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотання про розгляд справи без його участі суду не надавав. В ході судового розгляду установлено, що ОСОБА_1 призваний на військову службу до лав Збройних Сил України у зв`язку з мобілізацією через збройну агресію РФ проти України.

Присутній під час судового розгляду справи його захисник Ткаченко Д.В., не заперечував проти розгляду справи за відсутності свого підзахисного.

Названий захисник у судовому засідання просив закрити провадження у справі за відсутності події і складу у діях ОСОБА_1 вказаних правопорушень. Зокрема, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП, працівник поліції, усупереч вимогам ст. 256 КУпАП, не зазначив нормативний акт, який передбачає відповідальність за відповідне правопорушення; ОСОБА_1 не було відомо про існування згаданої постанови ВДВС, якою його було обмежено у праві користування транспортними засобами. Про таке обмеження він дізнався від самих працівників поліції після його зупинки. Наголосив, що питання сплати аліментів на утримання дитини зі стягувачкою ОСОБА_1 були давно ним врегульовані, проте з невідомих причин йому продовжувала нараховуватися заборгованість зі сплати аліментів. 19 лютого 2024 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого листа стягувачці за її заявою у зв`язку з відсутністю будь-яких претензій останньої до боржника, при цьому даною постановою скасовано арешт майна та інші заходи примусового виконання рішення.

Також захисник вважає безпідставним складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не через його не бажання це зробити, а через необхідність своєчасного виконання службового наказу, насамперед доставлення цінного військового майна до відповідної військової частини у м. Дніпро наголосивши, що лише після виконання цього наказу він зможе пройти такий огляд, інакше настане кримінальна відповідальність через невиконання наказу військового керівництва. Проте поліцейські такі зауваження військовослужбовця ОСОБА_1 , а також його командира, який був разом з ним у автомобілі, до уваги не взяли і вперто складали відносно нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за надуманими ознаками наркотичними сп`яніння.

Вислухавши захисника, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.15 Закону України «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно з положеннями ч.3 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у діях зазначеної особи складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Відповідно до ч.1 ст.9 та ст.10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі умислу, тобто, коли особа, знаючи, що її обмежили у праві керування транспортним засобом, керує транспортним засобом, отже, робить це свідомо.

Проте, будь-яких доказів про наявність у ОСОБА_1 умислу на керування ним транспортним засобом при наявності тимчасового обмеження такого права, матеріали справи не містять.

Так, в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення ОСОБА_1 з вищевказаною постановою державного виконавця щодо нього про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом ВП № 26184841 від 02 травня 2018 року, а також відомості про направлення останньому копії цієї постанови для відома.

Таким чином, будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 у будь-який спосіб був повідомлений про встановлення щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, матеріали справи не містять, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП.

При цьому, слід зазначити, що захисником долучено до справи постанову державного виконавця Фортечного ВДВС м. Кропивницького ГТУЮ у Кіровоградській області, винесену 19 лютого 2024 року у рамках виконавчого провадження №26184841, згідно з якою повернуто виконавчого листа стягувачці ОСОБА_2 за її заявою у зв`язку з відсутністю будь-яких претензій останньої до боржника ОСОБА_1 . Цією ж постановою скасовано арешт майна боржника та інші заходи примусового виконання рішення, у тому числі обмеження у праві користування транспортними засобами.

Для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції додано:

- протокол про адміністративне правопорушення, серії АДД № 624583 (а.с.9);

- копію постанови, серії ЕНА № 1345343 від 31.01.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.10);

- копію протоколу про адміністративне правопорушення, серії АДД № 624582 від 31.01.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП (а.с.11);

- письмове роз`яснення про відсторонення ОСОБА_1 від права керування транспортними засобами від 31.01.2024 (а.с.12);

- копію рапорту працівника поліції від 31.01.2024 (а.с.13);

- направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння до КЗ «КПНД» ДОР м. Кривий Ріг (а.с.14);

- довідка про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с.15);

- диск з відеозаписами (а.с.16).

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разів вчинення однієї з трьох окремих/самостійних умисних дій особи, зокрема 1) за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів та 3) за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За ознаками відмови на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП вважається закінченим з моменту фіксації відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження такого огляду. Відтак, для виникнення складу цього правопорушення за згаданою ознакою не має значення, що у подальшому цей водій надав суду висновок з самостійного звернення до лікарні за результатами медичного огляду якого він виявився тверезий.

Таким чином, склад цього адміністративного правопорушення передбачає обов`язкову суб`єктивну сторону у формі прямого умислу, тобто у даному випадку суду необхідно встановлювати чи мало місце добровільне волевиявлення водія про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Під час дослідження матеріалів відеозапису судом встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом пікапом, який мав номер іноземної реєстрації та був пофарбований у темно сірий, «комуфляжний» з огляду на погодні умови, колір. У його кузові перебували предмети накриті маскувальною сіткою. ОСОБА_1 та його пасажир перебували у військовій формі ЗСУ та надали працівникам поліції відповідні документи про приналежність їх до військової частини НОМЕР_3 . Під час розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово наголошував, що він виконує службовий наказ, який полягає у доставленні цінного військового вантажу до пункту призначення у м. Дніпрі до 17:00. Запропонував поліцейським самим переконатися у цьому і заглянути у кузов. На ці обставини звернув увагу і його пасажир, який представився його командиром, він же підтвердив на обов`язковості виконання цього наказу у відведений термін, будь-які зволікання з його виконання не допускаються. ОСОБА_1 твердо повідомляв, що він наркотичних засобів не вживав, для пришвидшення прийняття рішень працівниками поліції був готовий пройти будь-який огляд на місці зупинки транспортного засобу. На пропозицію пройти такий огляд лише у лікарні і тільки у м. Кривий Ріг через підозри його перебування у стані наркотичного сп`яніння, відповів відмовою лише через те, що це призведе до порушення виконання наказу військового керівництва.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, зокрема, на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Вказані обставини, на переконання суду цілком достатньо свідчать про те, що 31.01.2024 під час зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 останній виконував обов`язки військової служби, зокрема, перевозив вантаж військового призначення на шляху прямування на службу.

Відповідно до ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

З огляду на наведене, з урахуванням того, що в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, а основним завданням військовослужбовців є захист Батьківщини, у даному випадку ОСОБА_1 виконував наказ військового керівництва з термінового перевезення вантажу військового призначення, тобто відмовляючись проїхати до медичного закладу, він перебував у стані крайньої необхідності, відтак завдана правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, шкода є менш значною, ніж виконання завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини, що є підставою для закриття провадження.

При цьому слід зауважити, що на відеозаписі суд не помітив ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 . Так, його поведінка, мова були адекватні і цілком відповідали обстановці. Останній вів себе напрочуд коректно та ввічливо з працівниками поліції, виконував їхні вказівки та чітко відповідав на їхні запинання. Водій мав достатньо природній колір обличчя. Вказувати на тремтіння пальців рук військовослужбовцю, учаснику бойових дій, який здійснює захист держави від збройної агресії РФ з початку її повномасштабного вторгнення, через тяжкість несення військової служби, суд знаходить щонайменше не етичним.

Про відсутність стану наркотичного сп`яніння того дня у водія ОСОБА_1 свідчить також висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 30 від 08.02.2024, виданий КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, з якого видно, що 31.01.2024 о 16:55 год. ОСОБА_1 самостійно звернувся до вказаного медичного закладу для проходження відповідного медичного огляду.

Таким чином, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП підлягає закриттю з підстав встановлених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, зокрема у зв`язку з відсутністю складу цього правопорушення, а за ч. 1 ст. 130 КУпАП за п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку вчинення ним цього правопорушення у стані крайньої необхідності.

Керуючись п.1,4 ч. 1 ст. 246, ст. 276-280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, - закрити за відсутності у його діях складу цього правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з його вчиненням у стані крайньої необхідності.

Постанову суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Томинець