Справа № 936/1182/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
15.02.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., за участі захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокатки Мишанич Л., розглянувши апеляційну скаргу захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокатки Мишанич Л.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн..
Згідно з постановою, 24.09.2023, о 16 год 45 хв, на а/д М-06, 717 км. ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем марки "Chery" д.н.з. НОМЕР_2 . Огляд на стан сп?яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря КНП "Воловецька ЦЛ ВСР". Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 "а" ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокатка Мишанич Л. просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки ОСОБА_1 був не обізнаний з тим, що справа призначена до розгляду на 14.12.2023 у місцевому суді. Вказує на незаконність та необґрунтованість постанови суду, просить її скасувати. Зазначає, що складені відносно ОСОБА_1 процесуальні документи містять суттєві розбіжності та суперечності. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про свідків, немає даних і про технічний засіб прилад «Драгер», за допомогою якого було встановлено, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Окрім того, номер автомобіля, вказаний у протоколі та в постанові про накладення адміністративного стягнення різниться. Апелянтка зазначає, що відомості, які містяться у акті медичного огляду породжують сумніви в їх достовірності. Стверджує, що її підзахисному не надано акт медичного огляду одразу після проведення освідування. Вказує на те, що права ОСОБА_1 були не роз`яснені, у тому числі право на правову допомогу, на місці зупинки автомобіля спочатку поліцейські склали протокол, а вже потім повезли водія на освідування до медичного закладу. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який був обізнаний з тим, що в апеляційному суді розглядатиметься подана його захисницею, адвокаткою Мишанич Л. апеляційною скаргою, і від нього не надходило жодних заяв або клопотань про відкладення судового засідання на інший день; також береться до уваги те, що у судовому засіданні бере участь захисниця Чикиряка Р. М., адвокатка Мишанич Л., яка не заперечує щодо розгляду справи за відсутності свого підзахисного ОСОБА_1 , тому неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду.
Заслухавши пояснення захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатки Мишанич Л., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Вирішуючи питання щодо задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, апеляційний суд вважає, що таке подано безпідставно, оскільки останній день на оскарження судового рішення від 14 грудня 2023 року припадає на вихідний, тобто на 24.12.2023, апеляційна скарга подана адвокаткою Мишанич Л. до місцевого суду 25 грудня 2023 року, тобто на перший після вихідного (неділі) робочий день, що свідчить про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення не пропущено.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Разом з тим, апеляційний суд бере до уваги і те, що, відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 «а» ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного), або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи дотримався зазначених вимог закону, повно і всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №044840, 24.09.2023, о 16 год 45 хв, на а/д М-06, 717 км. ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Chery" д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп?яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря КНП "Воловецька ЦЛ ВСР". Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 "а" ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Підписами у протоколі ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений зі змістом протоколу, копію його отримав.
Медичним висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №308 від 24.09.2023, встановлено, що ОСОБА_1 пройшов освідування у Воловецькій ЦРЛ, за результатами огляду лікарка ОСОБА_2 констатувала, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Зі змістом медичного висновку ОСОБА_1 був також ознайомлений, що підтверджується його особистим підписом (а. с. 5).
Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 убачається, що вказані у протоколі обставини мали місце за його участі 24.09.2023. При цьому, ОСОБА_1 зазначив, що «…у дорозі я зупинявся на автозаправці, де придбав алкогольний напій «Фраколіно», ємкістю 0,250 гр., який по дорозі випив, керуючи автомобілем» (а. с. 6).
Зі змісту рапорту поліцейського Федьо В. Ю. убачається, що водію ОСОБА_1 , якого поліцейські зупинили за порушення ним Правил дорожнього руху України, було запропоновано пройти освідування у зв`язку з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітке мовлення, почервоніння шкіри обличчя. Огляд водія ОСОБА_1 проводився у медичному закладі, а саме у Воловецькій ЦРЛ, результат освідування позитивний.. Відтак, водія відсторонено від керування транспортним засобом та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 7).
Копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №594602 від 24.09.2023 підтверджується, що за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн (п`ятсот десять гривень) (а. с. 8).
У матеріалах справи міститься копія посвідчення водія ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 12.08.2016 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки "Chery" д.н.з. НОМЕР_2 (а. с. 9).
Розпискою від 24.09.2023 підтверджується, що громадянин ОСОБА_3 зобов`язується доставити автомобіль марки "Chery" д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 10).
У матеріалах справи також міститься акт медичного огляду №308 від 24.09.2023, відповідно до якого за результатами проведення освідування ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння з результатом 1, 9 % проміле (а. с. 54).
Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський ОСОБА_4 був упереджений при направленні водія ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння та складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, надання письмових пояснень та підписання наявних у справі процесуальних документів: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №044840, медичного висновку №308 від 24.09.2023, постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №594602 від 24.09.2023, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря Воловецької ЦРЛ, ОСОБА_2 , яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склала висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаних документів щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейський та лікарка при виконанні своїх посадових обов`язків діяли в межах наданих їм повноважень.
Апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що складені відносно ОСОБА_1 процесуальні документи містять суттєві розбіжності та суперечності, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про свідків, немає даних і про технічний засіб прилад «Драгер», за допомогою якого було встановлено, що водій перебуває у стані сп`яніння; номер автомобіля, вказаний у протоколі та в постанові про накладення адміністративного стягнення різниться.
Перевіривши та дослідивши наявні у матеріалах справи докази на предмет належності, достовірності та достатності, апеляційний суд вважає, що при оформленні матеріалів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП поліцейськими не було допущено істотних порушень вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, що призвели б до порушення основоположних/фундаментальних прав особи, які у свою чергу тягнуть за собою визнання здобутих доказів недопустимими.
Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №044840 повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, підписаний особою, яка його склала із зазначенням всіх необхідних даних. Будь-яких порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування постанови першої інстанції апеляційним судом не встановлено.
Особа відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 підписав його. У графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» ОСОБА_1 власноруч написав: «З протоколом згідний, свою вину визнаю».
Відсутність відомостей про свідків, участь яких не є обов`язковою при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, та даних про прилад «Драгер», за допомогою якого ОСОБА_1 пройшов освідування у закладі охорони здоров`я, - не можуть бути підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №044840 неналежним доказом у справі.
Твердження апелянтки про те, що номер автомобіля, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові про накладення адміністративного стягнення різниться, апеляційним суд не вважає слушними, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Chery" д.н.з. НОМЕР_2 , що відповідає номеру свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки "Chery" д.н.з. НОМЕР_2 (а. с. 9).
Відхиляючи доводи в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАД №594602 не може бути предметом перевірки апеляційним судом, вона лише підтверджує той факт, що 24 вересня 2023 року, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, і що саме він, а не інша особа порушив вимоги п. п. 2.3. «в» та п. 2.1. «г», за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП та відповідно за ч. 1 ст. 126 КУпАП. До того ж, з матеріалів справи не вбачається, що сторона захисту, маючи сумніви у достовірності відомостей, які містяться у постанові, оскаржувала вказану постанову у встановленому законом порядку.
При цьому, жодних підстав для визнання слушними доводів апелянтки про те, що права ОСОБА_1 не були роз`яснені, у тому числі право на правову допомогу, на місці зупинки автомобіля спочатку поліцейські склали протокол, а вже потім повезли водія на освідування до медичного закладу, апеляційний суд не вбачає. Апеляційний суд бере до уваги те, що до апеляційної скарги сторона захисту не приєднала жодного доказу, який може свідчити про те, що поліцейський діяв всупереч закону при перевірці особи водія, направленні його на освідування, та зокрема під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, і що апелянт оскаржував дії працівників поліції, що фактично дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 погодився із законністю дій працівників поліції.
Разом з тим, апеляційним судом визнаються безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що відомості, які містяться у акті медичного огляду породжують сумніви в їх достовірності, при цьому, ОСОБА_1 не надано акт медичного огляду одразу після проведення освідування.
Відхиляючи ці доводи, апеляційний суд звертає увагу на те, що п. 19 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), передбачено, що акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.
Крім того, відповідно до приписів Інструкції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, висновок за результатами медичного огляду може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 не ініціював повторне дослідження, не оскаржував медичний висновок.
Окрім цього, апеляційний суд бере до уваги те, що місцевим судом правильно враховано зміст пояснень свідка ОСОБА_2 лікарки Воловецької ЦРЛ, яка проводила освідування ОСОБА_1 , наданих нею безпосередньо у суді першої інстанції. Так, лікарка ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 прибув на огляд із вираженим запахом алкоголю з ротової порожнини, зі слів останнього вживав пиво. Вимірювання стану сп`яніння проводилось за допомогою технічного засобу U8600, який сертифікований до 2029 року, із результатом 1,9 пром.
Тому, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я проведено із порушеннями вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції, такі відхиляються й визнаються безпідставними.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог за п. 2.9 «а» ПДР; що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка; що адміністративне стягнення накладено на нього у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням приписів ст. ст. 33 - 35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, яке має підвищену суспільну небезпеку й належить до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за перебування за кермом транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодним чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану адвокаткою Мишанич Л. в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Мишанич Л., залишити без задоволення.
Постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН