Справа № 303/9269/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 175-1 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано відносно нього захід впливу, передбачений статтею 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді попередження.

Відповідно до постанови, - 19 вересня 2023 року, о 10 год. 00 хв. в м. Мукачево, по вул. Береста Олексія, неповнолітній ОСОБА_1 курив тютюнові вироби, а саме цигарки марки «Bond», чим порушив законодавство України.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить вказівки на конкретне місце, де курилися тютюнові вироби, а також вказівки на те, яким саме законом або рішенням міської ради заборонено куріння в цьому місці. Посилається на те, що суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_1 , 04.02.2007 є неповнолітнім, 06.06.2023 при захисті Батьківщини загинув його батько ОСОБА_2 , який проходив військову службу за мобілізацією в 128 Закарпатській гірсько-штурмовій бригаді, за незначне адміністративне правопорушення ОСОБА_1 отримав статус недоброчесної особи, за якою здійснюється нагляд, він та його мати змушені дотримуватись відповідних зобов`язань.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що участі у розгляді справи ОСОБА_1 не приймав, про постанову дізнався після ознайомлення з матеріалами справи захисником - 11.01.2024 року. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що вказані вимоги судом першої інстанції виконані не були.

Визнаючи доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.175-1 КУпАП, суд першої інстанції послався, зокрема, на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 040320 від 19.09.2023, який не містить відомостей, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення для захисту інтересів неповнолітньої було повідомлено відповідний орган у справах дітей або залучено захисника чи іншого спеціаліста в галузі права, а тому вбачається, що адміністративний протокол складений з порушенням ст. 256 КУпАП.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, особа, стосовно якої складався зазначений протокол, на час його складання була неповнолітньою.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 КУпАП інтереси особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Згідно з вимогами п. 7 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення здійснення правосуддя щодо неповнолітніх, право мати адвоката та право на присутність батьків є основними процесуальними гарантіями захисту прав неповнолітніх.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь - якого виду юридичної відповідальності здійснюється шляхом обов`язкового залучення законного представника.

Однак, уповноважена особа не переконалась у тому, що ОСОБА_1 правильно розуміє суть правопорушення, вчинення якого йому ставиться у провину, хоча в цьому випадку зобов`язана була такі дії вчинити шляхом повідомлення і залучення до справи захисника або кого-небудь з батьків - законних представників, як того вимагають загальні положення норм права як національного так і міжнародного, зокрема Конвенції ООН про права дитини, що регламентують захист прав дитини, а також особливість порядку притягнення неповнолітніх до відповідальності за вчинення правопорушення.

Крім того, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що уповноважена особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не ознайомила неповнолітнього зі спеціальним правом, визначеним у ст. 270 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення не містить вказівки на конкретне місце, де курилися тютюнові вироби, а також вказівки на те, яким саме законом або рішенням міської ради заборонено куріння в цьому місці, з огляду на таке.

Диспозиція ч.1 ст.175-1 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради.

Куріння тютюнових виробів - це дії, що призводять до згорання тютюнових виробів, у результаті чого утворюється тютюновий дим, який виділяється в повітря та вдихається особою, яка їх курить. До місць, в яких заборонено куріння, Законом України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22.09.2005 № 2899-IV віднесено робочі місця та громадські місця, за винятком спеціально для цього відведених місць.

Громадське місце це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Так, до громадських місць в Україні, згідно із Законом України „Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення №2899-IVвід 22.09.2005 належать: ліфти і таксофони; приміщення та території закладів охорони здоров`я; приміщення та території навчальних закладів; дитячі майданчики; приміщення та території спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд та закладів фізичної культури і спорту; під`їзди житлових будинків; підземні переходи; транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів; приміщення закладів ресторанного господарства; приміщення об`єктів культурного призначення; приміщення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ; стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано адресу вчиненого правопорушення: «по вул. Береста Олексія», проте суд апеляційної інстанції не має права самостійно визначати, який саме населений пункт мається на увазі, а протокол про адміністративне правопорушення таких відомостей не містить. А отже, на думку суду апеляційної інстанції, місце вчинення адміністративного правопорушення у протоколі не вказане, що також є порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Враховуючи наведене вище, слід окремо наголосити, що суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; а також перекваліфіковувати дії, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 ЄКПЛ, перебираючи на себе функції обвинувачення та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Наведені обставини вказують на істотне порушення права на захист неповнолітньої, що дає підстави дійти висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, неможна вважати допустимим доказом за таких обставин.

Суд першої інстанції в порушення вимог ст. 278 КУпАП на зазначені недоліки протоколу про адміністративне правопорушення належної уваги не звернув.

Крім того, суд апеляційної інстанції також не може погодитись із процесуальним порядком, який застосував суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а саме за його відсутності, а також за відсутності захисника чи уповноваженого у справах дітей.

В силу вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише за наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони.

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Таким чином, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, за відсутності допустимих доказів обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення не доведена, тому провадження у справі підлягає закриттю, постанова суду скасуванню з мотивів та підстав, викладених вище.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 247, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, скасувати.

На підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага