ПОСТАНОВА

Справа № 137/198/24

04 березня 2024 р. 3/137/95/24

смт. Літин

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Верещинська Я.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , солдата, стрільця групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби роти Військової служби правопорядку військової частини НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ОДВЯ №4 від 16.02.2024, за результатами перевірки встановлено, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 не володіє та не знає положень нормативно-правових актів, які регламентують діяльність військовослужбовців під час несення ними військової служби на блокпості, порядку застосування вогнепальної зброї військовослужбовцями ВСП у ЗСУ, та в цілому, загальних обов`язків військовослужбовця рядового складу, і тим самим порушив вимоги ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що призвело до недбалого ставлення ним до військової служби. Своїми умисними діями він 15.02.2024 знизив особисту бойову готовність, бойову готовність контрольно-пропускного пункту №5 («м. Літин Вінницької області»), не виконав обов`язки військової служби, не дотримався військової дисципліни, точно, вчасно та сумлінно не виконав накази командира військової частини НОМЕР_1 , що привело до унеможливлення виконання ним та добовим нарядом поставлених бойових завдань та до заміни солдата ОСОБА_1 для несення служби на блокпосту №5 («м. Літин Вінницької області») старшим стрільцем групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби роти Військової служби правопорядку старшим солдатом ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою за ч.2 ст.172-15 КУпАП не визнав, пояснив, що належним чином виконує покладені на нього військові службові обов`язки, у перевірці його знань на блокпосту 15.02.2024 вбачає упереджене ставлення до нього, яке виникло в результаті ранішнього медичного огляду, під час якого він вимагав відкрити йому одноразовий мундштук для прибору вимірювання парів алкоголю в організмі, що призвело до суперечки. В результаті, ввечері, керівництво приїхало на блокпост з метою перевірки знань військовослужбовців, призначених на добовий наряд. Зазначив, що його опитали першого, і він відповідв на 70-80% запитаного матеріалу, при опитуванні другого військового йому заборонили бути присутнім, а третього він навіть не бачив щоб викликали.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол та додані до нього матеріали, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа), розглядаючи та вирішуючи справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Аналіз диспозиції зазначеної статті дає можливість зробити висновок, що склад зазначеного адміністративного правопорушення має свої особливості, які полягають у тому, що, по-перше, суб`єктом зазначеного правопорушення може бути лише військова службова особа, тобто спеціальний суб`єкт, а, по-друге, діяння у вигляді недбалого ставлення до військової служби вчиняється в умовах особливого періоду, тобто спеціальна ознака об`єктивної сторони у вигляді обстановки вчинення адміністративного правопорушення.

У примітці до ст. 172-13 КУпАП зазначається, що під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

При цьому аналіз положень суміжного законодавства (ч. 1 Примітки до ст. 425 ККУ, антикорупційне законодавство) дає можливість зробити висновок, що тлумачення службової особи та військової службової особи є однаковим та наскрізним для всіх галузей законодавства.

Внаслідок цього суд доходить до висновку, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП є відповідно військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

У матеріалах справи наявний витяг з наказу від 26.02.2022 року № 4, витяг з наказу від 14.11.2022 року № 261, посадова інструкція стрільця групи охорони та патрульно- постової служби роти Військової служби та правопорядку військової частини, які містять всю інформацію щодо проходження ОСОБА_1 військової служби.

При дослідженні зазначених матеріалів судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , однак не є військовою службовою особою, оскільки не обіймає посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків.

Тому ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП.

Крім того, диспозиція ч.2 ст.172-15 КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони зазначене правопорушення характеризується наявністю діяння у формі невиконання або неналежного виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому недбале ставлення до обов`язків військової служби може характеризуватися як одноразовою бездіяльністю або дією, що полягають у невиконанні або неналежному виконанні обов`язків військової служби, так і у тривалій бездіяльності чи неодноразових діях, що не відповідають інтересам військової служби.

У будь-якому випадку з об`єктивної сторони зазначене правопорушення передбачає, що військова службова особа за наявності в неї реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, не діє, не виконує свої військові службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччі з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася.

Викладені у вищезазначеному протоколі відносно ОСОБА_1 , фактичні обставини про незнання вимог статутів ЗСУ та інших нормативно-правових актів, які регламентують діяльність військовослужбовців під час несення ними військової служби не є належною ознакою об`єктивної сторони інкримінованого правопорушення, передбаченого ст.172-15 КУпАП, а зазначені містять ознаки дисциплінарного проступку.

Таким чином, під час розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 встановлено, що факт скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП не знайшов свого підтвердження.

Як передбачено ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП у справі відсутні і судом не встановлені.

Оцінюючи наведені докази в їх сукупності суддя керується закріпленим у ст.62 і ст. 129 Конституції України принципом забезпечення доведеності вини, згідно якого усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд керується презумпцією невинуватості, закріпленою у ст.62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язало суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом матеріалами справи, у зв`язку із чим провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.172-15, 247, 251, 277, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 КУпАП закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Верещинська Я. С.