Справа № 163/830/21 Провадження №33/802/271/24 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши апеляційну скаргу представника Овчаренко Ольги Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 01 лютого 2024 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про перегляд постанови Любомльського районного суду Волинської області від 02 грудня 2021 року за нововиявленими обставинами у справі про порушення митних правил № 163/830/21 за протоколом №0101/20500/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд і скасування за нововиявленими обставинами постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 02 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнаний винним зе те, що він 27 червня 2020 року через митний пост Північної митниці Держмитслужби увіз автомобіль "TOYOTA COROLLA", номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 26 серпня 2020 року, перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що виявлено 04 березня 2021 року на митному посту "Ягодин" Волинської митниці, чим вчинив правопорушення, передбачене за ч.6 ст.481 МК України.

За вчинення правопорушення на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді конфіскації у власність держави автомобіля "TOYOTA COROLLA", номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , вартістю 67113 гривень.

Постановою Волинського апеляційного суду від 30 листопада 2023 рокувідмовлено захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Овчаренко О.М. в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 02 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності ч.6 ст.481 МК України.

Таким чином постанова судді Любомльського районного суду Волинської області від 02 грудня 2021 рокунабрала чинності 13 грудня 2021 року.

У поданій заяві представник ОСОБА_2 вказала, що під час ухвалення постанови Любомльським районним судом Волинської області від 02 грудня 2021 року у справі № 163/830/21 суду не були відомі обставини та не досліджувались докази, що підтверджували митне оформлення транспортного засобу ОСОБА_1 , ввезеного на митну територію України до кінця 2020 року, одноразової сплатив п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 8500 гривень та інші необхідні платежі до державного бюджету України та не був повідомлений про неможливість вчинення даних дій. ОСОБА_1 в свою чергу, до ухвалення 02 грудня 2021 року рішення суду не міг вчасно повідомити та надати підтверджуючі докази, оскільки не знав про розгляд матеріалів справи за протоколом № 0101/20500/21 про притягнення його до відповідальності за ч.6 ст.481 МК України, та більшу частину часу з березня 2021 року по вересень 2023 рік не знаходився в Україні. До того ж, з 24 жовтня 2021 року по 01 квітня 2023 року неодноразово перетинав державний кордон України на виїзд - в?їзд на власному розмитненому транспортному засобі «TOYOTA COROLLA» з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 . Тільки 13 жовтня 2023 року йому стало відомо про перебування в Єдиному реєстрі боржників з категорією стягнення: конфіскація у справі про порушення митних правил, одразу уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатом, оскаржував дану постанову до апеляційного суду, та наразі звертається із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки конфіскація автомобіля своєчасно та правильно розмитненого призведе до порушення його майнових прав.

Постановою судді Любомльського районного суду Волинської області від 01 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про перегляд постанови Любомльського районного суду Волинської області від 02 грудня 2021 року за нововиявленими обставинами у справі про порушення митних правил № 163/830/21 за протоколом №0101/20500/21 про притягнення до відповідальності за ч.6 ст.481 МК України ОСОБА_1 .

На вказану постанову судді представник ОСОБА_2 подала до Волинського апеляційного суду апеляційну скаргу.

Перевіривши вказану апеляційну скаргу доходжу висновку, що її слід повернути з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з вимогами ст.7 КпАП України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Специфіка процесуальної діяльності при розгляді справ про адміністративне правопорушення визначає особливу процедуру оскарження рішень посадових осіб, які її здійснюють. Водночас, право на оскарження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується встановленням у нормах КпАП України порядку і строків подачі (у деяких випадках і розгляду) скарг на рішення посадових осіб, в тому числі й судів.

У зв`язку з цим, главою 24 КпАП України передбачений інститут оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, який є вихідною гарантією захисту прав учасників провадження.

Так, статтею 294 КпАП України передбачена можливість перегляду постанови суду у справі про адміністративне правопорушення в апеляційному порядку. Разом із цим, главою 24-1 КпАП України передбачений порядок перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення, в разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

КпАП України не встановлює заборони або обмеження в реалізації права на оскарження до суду судових рішень у справах про адміністративні правопорушення, а навпаки, визначає процедуру оскарження судових рішень, яка в даному випадку була дотримана та реалізована ОСОБА_2 , шляхом подання апеляційної скарги на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 02 грудня 2021 року.

Отже, національними судами України виконані положення ст.13 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» щодо права особи на ефективний засіб юридичного захисту.

Відповідно до ч.1 ст.284 КпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

За допомогою чіткого визначення в КпАП України порядку оскарження (перегляду) судових рішень знаходить свою реалізацію конституційний принцип, закріплений у п.8 ч.3 ст.129 Конституції України, щодо забезпечення оскарження рішення суду, за виключенням випадків, встановлених законом.

Також слід зазначити, що чинний КпАП України не містить положень про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

У зв`язку з цим, та виходячи з практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції доходить висновку про неможливість діяти у спосіб, не передбачений процесуальним законом, тобто в даному випадку здійснити перегляд судового рішення у порядку, не визначеному КпАП України.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Васильєв проти України» (заява №11370/02) від 21 червня 2007 року, повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд справи не повинен розглядатися як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох точок зору на предмет не є підставою для повторного розгляду справи. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У рішенні в справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (заява № 23436/03), ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Виходячи зі змісту вказаних норм закону, прийняття до розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_2 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 01 лютого 2024 року про відмову у задоволенні заяви задоволенні заяви ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про перегляд постанови Любомльського районного суду Волинської області від 02 грудня 2021 року за нововиявленими обставинами у справі про порушення митних правил № 163/830/21 за протоколом №0101/20500/21 про притягнення до відповідальності за ч.6 ст.481 МК України ОСОБА_1 , не відповідає нормам діючого національного законодавства та правовим позиціям, викладеним у вищезазначених рішеннях ЄСПЛ, а тому така апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 287, 294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Овчаренко Ольги Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 01 лютого 2024 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про перегляд постанови Любомльського районного суду Волинської області від 02 грудня 2021 року за нововиявленими обставинами у справі про порушення митних правил № 163/830/21 за протоколом №0101/20500/21 про притягнення до відповідальності за ч.6 ст.481 МК України ОСОБА_1 , повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.