Справа№ 718/106/24
Провадження№ 3/718/44/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2024 р. м. Кіцмань Чернівецька область

Суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області Масюк Л.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли від УПП ДПП в Чернівецькій області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, за ч.1 ст. 130 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №035780 від 02.01.2024 року, ОСОБА_1 02.01.2024 року о 22:41 год. на а/д Н-10, 220 км., керував транспортним засобом Fiat Punto, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка,що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та в лікарському закладі водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, однак скерував на адресу суду клопотання про закриття провадження у справі.

У клопотанні вказує на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що в матеріалах справи є постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності, яка начебто була причиною зупинки транспортного засобу під його керуванням. Він стверджує, що 02.01.2024 року о 22:40 год. на автомобілі виїжджав з прилеглої території на автодорогу сполученням Чернівці-Івано-Франківськ. Перед початком руху його автомобіля він включив покажчик повороту та став виконувати маневр - виїзд на головну дорогу. Закінчивши маневр він став рухатися по автодорозі сполученням Чернівці-Івано-Франківськ і в цей час у дзеркалі заднього виду він побачив позаду себе автомобіль працівників поліції в якому були включені проблискові маячки. Поліцейський автомобіль зупинився і пропустив його, коли він виїжджав з прилеглої території, то поліцейський бачив, що він не порушував жодних ПДР під час виконання маневру та подальшого його руху. Надалі поліцейський склав на нього постанову про адміністративне правопорушення, яке передбачене ч.3 ст.126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом без страхового полісу, але щоб встановити той факт, що він керував транспортним засобом без страхового поліса, то без його зупинки та перевірки документів поліцейський не міг встановити той факт, що він керує автомобілем без страховки. Йому не зрозуміло, які його дії послужили причиною зупинки його автомобіля.

Крім цього, зазначає, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними, допустимими доказами факту порушення ним таких положень ПДР, які б, відповідно до ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», давали право працівникам поліції зупиняти його транспортний засіб, що також і не вбачається з відеозапису з бодікамер поліцейського, який долучено до матеріалів справи.

Враховуючи наведене, просив справу провадженням закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, клопотання про закриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом ОСОБА_1 винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не визнав, що вбачається з поданого ним клопотання, його провини у вчиненні правопорушення, які б свідчили про його винуватість, працівниками поліції не надано, а скеровані на адресу суду матеріали здобуті з порушенням норм, які передбачені ст. 266 КУпАП, в той час як протокол про адіміністратвне правопорушення серії ААД №035780 від 02.01.2024 року, щодо ОСОБА_1 не може вважатися належним доказом в справі про адміністративне правопорушення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту ст. 251 КУпАП вбачається, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків та інші документи.

Відповідно до п.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак в матеріалах справи відсутня розписка, а це означає, що ОСОБА_2 не було вручений другий екземпляр вказаного протоколу, що є порушенням вимог чинного законодавства, що призвело до порушення його права на захист.

Судом встановлено, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 таких положень правил дорожнього руху України, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ..

Окрім того, із відеозапису з нагрудних бодікамер працівників поліції, не вбачається, що ОСОБА_1 вчинив будь яке порушення ПДР.

Натомість, в матеріалах даної справи міститься копія постанови серії ЕНА №118706 від 02.01.2024 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, а саме, за керування транспортним засобом без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п.2.1.г ПДР України). Відсутність даного поліса працівниками поліції було встановлено вже в ході спілкування із водієм, після зупинки транспортного засобу.

Тобто, на думку суду, із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які транспортний засіб під його керуванням слід було зупинити.

А тому, враховуючи вимоги ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а також позицію Верховного Суду з цього приводу, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що оскільки працівниками поліції не було належним чином задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 ПДР України, яке слугувало б законною підставою для зупинки його транспортного засобу, то всі послідуючі вимоги працівників поліції Гартштайн А.А.. не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно ОСОБА_1 не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Виходячи зположень ст.ст.8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином протокол серії ААД №035780 від 02.01.2024 року та матеріали справи відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП не відображають всіх обставин справи, та не відповідають вимогам ст. 130 КУпАП України, ст. 266 КУпАП України, Постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008 р. «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, спільному Наказу № 1452/735 МВС та МОЗ України від 09.11.2015 р. «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, що унеможливлює прийняття у справі законного і обґрунтованого судового рішення.

В зв`язку з тим, що протокол про адміністративне правопорушення є основним процесуальним документом, на підставі якого здійснюється розгляд справи по суті, а у суду виникли сумніви щодо правдивості даних в ньому щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та законності його складання, то в такому випадку він не може слугувати як належний, допустимий доказ по справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції Україниусі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що протокол у справі про адміністративне правопорушення не може бути визнано належним та допустимим доказом та не може бути підставою для прийняття законного та обґрунтованого рішення про наявність чи відсутність вини саме ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Інші, належні докази, що підтверджують вчинення особою правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відсутні.

За таких обставин, суд вважає, що при складенні матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 не зібрано переконливих доказів його вини, що позбавляє суд можливості вирішити питання про наявність складу правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст.247, ч.1 ст.130, ст.ст.251,256,280,283,284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, провадженням закрити у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд.

Суддя Кіцманського

районного суду: Масюк Л.О.