Справа № 686/3163/24
Провадження № 3/686/1486/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Хараджа Н.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23.01.2024 року серії ВАД № 563634, ОСОБА_1 ставить у провину, що він 21.01.2024 року близько 18 год. 30 хв. перебуваючи за своїм місцем проживання, а саме по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно свого пасинка гр. ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, що виразились у висловлюванні нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

На підтвердження його вини працівником поліції до протоколу про адміністративне правопорушення було долучено: заяву ОСОБА_2 від 21.01.2024 року та протокол про адміністративне правопорушення від 23.01.2024 року.

В судове засідання ОСОБА_1 будучи своєчасно сповіщеним про місце та час розгляду справи, не з`явився, однак на адресу суду надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, провину свою не визнає та просить закрити справу відносно нього у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки обставини, викладені в протоколі, нічим не підтвердженні. Крім того, зазначив, що ОСОБА_2 введе аморальний спосіб життя, вживає алкогольні та наркотичні речовини, не працевлаштований.

Разом з тим, на адресу суду надійшла заява від свідка ОСОБА_3 , у якій повідомила суду, що вона є матір`ю ОСОБА_4 та дружиною ОСОБА_1 .. Крім того, заперечила обставини, викладенні у заяві сина ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 ніяких протиправних дій не вчиняв, це все брехня. В той день відбулась чергова крадіжка їх майна, вона викликала поліцію та написала заяву про крадіжку її сином цього майна. У зв`язку із цим, син ОСОБА_2 використовував нецензурну лайку стосовно неї та її чоловіка ОСОБА_1 . ОСОБА_1 лише захищав її від її сина, а син у відповідь нападав на нього.

У відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП суд розглядає справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_2 , будучи своєчасно сповіщеним про місце та час розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Дослідивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За положенням ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

За положеннями статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон) визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За результатами розгляду справи суд виносить постанову, зміст якої має містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи (частина друга статті 283 КУпАП).

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що протокол, який складено відповідальною особою, повинен містити відомості про обставини, що характеризують суть адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції інкримінованої статті із визначенням: суб`єкта, суб`єктивної сторони, об`єкта, об`єктивної сторони, оскільки протокол за своєю суттю та призначенням, крім доказового значення, представляє собою обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення (проступку) в межах якого суд здійснює розгляд справи.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, полягає у вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо).

Суддею установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають однією сім`єю, 21.01.2024 близько 18 год. 30 хв. між ними стався конфлікт на ґрунті написання ОСОБА_3 заяви про вчинення ОСОБА_2 крадіжки майна. При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів заподіяння чи можливості заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілому. Натомість, про даний конфлікт стверджують письмові пояснення свідка ОСОБА_3 .

При цьому, не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Так, конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Типи конфліктів: 1. «Реальний конфлікт» - це конфлікт, який об`єктивно існує і адекватно сприймається; 2. «Випадковий, або умовний, конфлікт» - залежить від обставин, що можуть змінюватися, але ці обставини не усвідомлюються конфліктуючими сторонами; 3. «Зміщений конфлікт» - реальний конфлікт, за яким приховується інший конфлікт, що є справжнім чинником конфліктної ситуації; 4. «Помилково дописаний конфлікт» - конфлікт, що помилково тлумачиться; 5. «Латентний конфлікт» - конфлікт, який має відбутися, але не виникає тому, що не усвідомлюється; 6. «Хибний конфлікт» - у цьому випадку реальних підстав для конфлікту не існує, об`єктивно його немає, але він виникає у свідомості конфліктуючих сторін через помилкове сприймання та розуміння ситуації.

Конфлікт - ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Щоб подолати конфлікт, слід визначити підстави його виникнення, визначити сфери, причини і рівень; проаналізувати власні почуття та емоції щодо конфлікту; зрозуміти глибинні інтереси кожного учасника конфлікту; обрати оптимальну модель поведінки; запропонувати ідеї щодо вирішення конфлікту, які задовольняють усі сторони; обрати правильне рішення та втілити його в життя.

До компетенції суду не належить питання врегулювання конфліктних ситуацій між членами сім`ї в порядку положень КУпАП, оскільки не кожен конфлікт є домашнім насильством.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд же не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка має бути підтверджена належними та допустимими доказами.

З наведеного суд приходить до висновку про відсутність доказів, які би «поза розумним сумнівом» підтверджували провину ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, а відповідно - і адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За положенням ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому.

Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно першою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищезазначене, враховуючи те, що ОСОБА_1 своєї провини у даному правопорушенні не визнав та в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази вчинення ним дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, приходжу до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно нього необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 38, 247, 266, 268, 276-285 КУпАП та відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суддя,

постановила:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницькоїобласті.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Н.В. Хараджа