КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 381/4235/23 Головуючий у 1 інстанції: Зебелян Н.В. Провадження № 33/824/1311/2024 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Суддя Київського апеляційного суду Шебуєва В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставини, що мають значення для справи. Працівники поліції не задокументовали факт порушення ним вимог ПДР, які б давали підстави для зупинки транспортного засобу. На відеозаписі не зафіксоване керування ним транспортним засобом. Сам факт перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом. Він не був відсторонений від керування транспортним засобом. Зазначає, що його автомобіль перебував у неробочому стані, двигун не був заведений. Долучений до матеріалів справи відеозапис є неповним, а тому не є належним доказом.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення захисника Папки С.В., суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до наданого суду протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 425033 від 07 вересня 2023 року водій ОСОБА_1 07 вересня 2023 року о 22 год. 13 хв. по вул. Пішкіна, 7 керував транспортним засобом ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Alkotest 7510 ARLM 0401, тести позитивний-0,58 проміле. Від проходження огляду у медичному закладі водій категорично відмовився під відеофіксацію на бодікамеру 477087, 488088, чим порушив п. 2.9А ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучений акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 07 вересня 2023 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07 вересня 2023 року, роздруківку результатів тестування ОСОБА_1 за допомогою приладу Alkotest 7510 ARLM 0401від 07 вересня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду - 0,58 проміле,а також DVD-диск, на якому зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

На підставі досліджених доказів у їх сукупності суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_1 на недоведеність факту керування ним транспортним засобом, а також те, що автомобіль був у неробочому стані з вимкненим двигуном. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 підтверджується відеозаписом, на якому зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 , та його зупинку. У розмові з поліцейським на запитання останнього ОСОБА_1 підтвердив, що він їздив на каву з дівчиною та прямує додому. На запитання поліцейського чого він не посадив за кермо транспортного засобу дівчину ОСОБА_1 відповів, що вона боїться.

В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 також не навів жодних заперечень, в тому числі і щодо керування ним транспортним засобом.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання ОСОБА_1 на те, що він не був відсторонений від керування транспортним засобом. У матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_3 від 07 вересня 2023 року, у якій вона зазначила, що бере у керування автомобіль та зобов`язується не допускати до керування ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 не навів доводів на спростування результатів його тестування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2024 року без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Залишити апеляційну ОСОБА_1 без задоволення, а постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Шебуєва В.А.