Номер провадження: 33/813/822/24
Головуючий у першій інстанції Кузьменко Н. Л.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарці судового засідання - Гасанової Л.Я. кизи, за участю захисника Афоніна О.В., представника митного органу Кептене Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу представника Одеської митниці Євдокимова Д.А. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 06.02.2024 року відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- якою провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ст.472 МК України, закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення,

установив

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.02.2024 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.472 МК України у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Мотивуючи своє рішення, суд 1-ої інстанції зазначив у постанові, що матеріали справи про порушення митних правил не містять будь-яких відомостей та жодних доказів, які б беззаперечно вказували на те, що ОСОБА_1 , на момент ввезення транспортного засобу («FIAT SCUDO», VIN - код НОМЕР_1 ) на територію України за попередньою митною декларацією, безпосередньо вчиняв дії або уповноважував гр. ОСОБА_2 вчиняти від його імені дії на проведенням будь-яких дій (в тому числі митних формальностей) з даним транспортним засобом. Більш того, матеріали справи не містять жодних достовірних доказів, що ОСОБА_1 , дійсно є власником цього транспортного засобу, а також те, що даний транспортний засіб знятий обліку в країні реєстрації, що взагалі ставить під сумнів підстави пропуску такого транспортного засобу через митний кордон України.

Отже, суд 1-ої інстанції, дослідивши усі докази в справі, які містять у собі численну кількість суперечностей, дійшов висновку, що докази про вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України, відсутні, а тому на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, закрив справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі представник митниці ставить питання про скасування постанови суду 1-ої інстанції та прийняття нової постанови, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100% вартості товарів безпосередніх предметів правопорушення, з конфіскацією цих товарів.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що матеріалами справи вина ОСОБА_1 доведена, оскільки жодних документів про наявність обставин, що перешкоджають поданню митному органу митної декларації ОСОБА_1 не надано, а станом на 16.08.2022 року ним не задекларовано автотранспортний засіб у строк, передбачений ст.263 МК України.

Таким чином, на думку представника митниці постанова винесена без повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, натомість він був представлений захисником Афоніним О.В., тому апеляційний суд вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу представника Одеської Митниці за відсутності особи яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вислухавши пояснення представника Одеської Митниці Кептене Д.А., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку захисника Афоніна О.В., який заперечував проти апеляційної скарги і просив відмовити у її задоволенні, на підставах, викладених в письмових запереченнях, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом. Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, про що також вказано в апеляційній скарзі представника митниці.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як встановлено судом 1-ої інстанції, зі змісту протоколу №1029/50000/22 від 16.08.2022 року ОСОБА_1 ставиться у провину порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України з огляду на те, що він не задекларовав автомобіль вантажний фургон марки «FIAT SCUDO» у строк, передбачений статтею 263 МК України за наступних обставин: 02.08.2022 року в місце прибуття Компанія «ЮККА» у вигляді ТОВ було завезено, за декларацією ДКД ЕЕ №UA500000/2022/919384, автомобіль вантажний фургон марки «FIAT SCUDO», VIN - код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , країни реєстрації Німеччина, календарний рік виготовлення 2012, право власності на який належить ОСОБА_1

«ІМЕЕ» - це попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення, яка подається з метою ввезення товару та подальшого випуску для вільного обігу.

Відповідно до статті 263 МК України ОСОБА_1 необхідно було подати митну декларацію митному органу, який здійснює митне оформлення товарів та транспортних засобів комерційного призначення, протягом 10 робочих днів з дати доставлення цих товарів та транспортних засобів до зазначеного органу.

Жодних документів про наявність обставин, що перешкоджають поданню митному органу митної декларації ОСОБА_1 не надав.

Таким чином, станом на 16.08.2022 року громадянином України ОСОБА_1 не задекларовано автомобіль вантажний фургон марки FIAT SCUDO у строк передбачений статтею 263 МК України та зазначені дії, на переконання митнці, мають ознаки порушення митних правил, передбачених ст.472 МК України.

Диспозицією ст. 472 МК України передбачено, що відповідальність настає через недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних даних про товар. Таким чином, відповідальність за ст. 472 МК України настає у випадку, коли особі відомі всі необхідні реквізити товару, що підтверджуються відповідними документами, однак особа їх не декларує за встановленою формою.

Митним органом не здобуто такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені у протоколі висновки, як такі, що не залишають місця сумнівам.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Важливе значення для перегляду судового рішення в порядку апеляційного провадження мають форма і зміст апеляційної скарги. Значною мірою від того, які доводи і мотиви викладені у скарзі та які вимоги висуваються скаржником, залежать наслідки апеляційного провадження.

Заявивши вимоги про скасування постанови суду стосовно ОСОБА_1 із ухваленням нової постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України, та накладення на нього адміністративного стягнення, представником Одеської митниці не було наведено обґрунтування цих вимог із зазначенням того, у чому конкретно полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Доповнення до апеляційної скарги на постанову судді стосовно ОСОБА_1 до початку апеляційного розгляду подані не були.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про порушення митних правил, дав цим обставинам належну оцінку, вислухав всі аргументи сторін та, приймаючи рішення про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 , дійшов правильного висновку про те, що митним органом не надано доказів, що останній не мав умислу на вчинення правопорушення та вчиняв дії, спрямовані на порушення митних правил, які б утворювали склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, а загальні посилання скаржника на ухвалення судового рішення всупереч вимогам норм статей 245 КУпАП та 486 МК України не спростовують цих правильних висновків суду.

Так, під час судового розгляду встановлено, що з попередньої митної декларації типу ДКД ЕЕ №UA500000/2022/919384 вбачається, що 30.06.2022 року Закарпатською митницею було взято під митний контроль (про що свідчить відповідний штамп реєстрації) автомобіль вантажний фургон марки «FIAT SCUDO», VIN - код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , країни реєстрації Німеччина, календарний рік виготовлення 2012.

Відповідно до підпункту 1.3 пункту 1 розділу ІІІ Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, особа, яка бажає ввезти на митну територію України транспортний засіб для вільного обігу, звертається до митного органу за місцем постійного (тимчасового) проживання для оформлення попередньої декларації для громадян.

Згідно ч. 1 ст. 263 МК України, митна декларація подається митному органу, який здійснює митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, протягом 10 робочих днів з дати доставлення цих товарів, транспортних засобів до зазначеного органу.

Відповідно до графи 8 «Одержувач» - ОСОБА_1 , графи 14 «Декларан/представник» - ОСОБА_2 , код товару , режим повний пропуск, дата завершення переміщення 10.07.2022 року.

02.08.2022 року автомобіль прибув у місце прибуття, згідно попередньої митної декларації, та взятий під митний контроль Одеської митниці (про що свідчить відповідний штамп реєстрації).

Положеннями статті 259 МК України визначено, що попередня митна декларація подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України. Попередня митна декларація подається декларантом або уповноваженою ним особою митному органу, в зоні діяльності якого товари, транспортні засоби комерційного призначення будуть пред`явлені для митного оформлення, з метою проведення аналізу ризиків та прискорення виконання митних формальностей.

Частинами 5, 6 ст. 265 МК України визначено, що декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені. Декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.

Відомості про документи, визначені ч. 3 ст. 257 МК України, та перелік документів, необхідних для митного оформлення, визначений ч. 3 ст. 335 МК України, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою в установленому МК України порядку в митній декларації, зокрема: документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію.

Митне оформлення (розмитнення) - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.(ст. 4 Митного кодексу України).

Транспортні засоби - транспортні засоби комерційного призначення, транспортні засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі(ст. 4 Митного кодексу України).

Відповідно до п. 63 ст. 4 МК України, - уповноважена особа (представник) - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого декларантом, наділена правом вчиняти дії, пов`язані з проведенням митних формальностей, щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта

Апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції правильно встановив, що відповідно до матеріалів справи про порушення митних правил за протоколом №1029/50000/22, відсутні будь-які документи, які б свідчили про наявність у гр. ОСОБА_2 права вчиняти дії, пов`язані з проведенням митних формальностей від імені ОСОБА_1 .

Крім того, як стверджує митниця, автомобіль вантажний фургон марки («FIAT SCUDO», VIN - код НОМЕР_1 ) належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.2022 року, проте жодного перекладу даного договору на українську мову матеріали справи не містять.

Інвойсу, тобто документу, що свідчить про здійснення угоди купівлі даного автомобіля з боку ОСОБА_1 , (або іншої уповноваженої ним особи з чинним на момент здійснення угоди дорученням) матеріали справи також не містять.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам протоколу про порушення митних правил, яким Малиновський районний суд м. Одеси надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи протоколу про порушення митних правил, що зазначені і в апеляційній скарзі, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Доводи апеляційної скарги представника Одеської митниці Держмитслужби не містять будь-якого обґрунтування незаконності постанови суду 1-ої інстанції.

Загальні скаржника посилання на винесення постанови всупереч вимогам ст. 245 КупАП та ст. 486 МК України про повне, всебічне, об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності з законом, а також без належного урахування характеру вчиненого правопорушення, не спростовують правильних висновків суду, оскільки оскаржувана постанова суду містить належне обґрунтування відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України з огляду на недоведеність в діях останнього прямого умислу як складової правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також, на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком судді першої інстанції, що митним органом не надано належних та достатніх доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також вимоги про те, що будь-яке обвинувачення, в тому числі у вчиненні адміністративного правопорушення, не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, правомірно закривши провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Отже, апеляційний суд вважає постанову суду 1-ої інстанції законною, обґрунтованою, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги представника Одеської митниці Держмитслужби.

Керуючись ст.ст. 268, 285, 294 КУпАП, ст.ст. 465, 471, 527, 529 МК України, апеляційний суд -

постановив

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Євдокимова Д.А.- залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 06.02.2024 року відносно ОСОБА_1 , якою провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ст.472 МК України, закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець