П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2024 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Назарьової Л.В,

з участю:

особи, яка подала заяву ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_1 Рак А. С,

потерпілої ОСОБА_2 ,

секретаря судового засідання Крейс О. М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кобеляцького районного суду Полтавської області Тесленко Тетяни Вікторівни

Встановив:

23 січня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Кобеляцького районного суду Полтавської області Тесленко Т. В. при розгляді справи про адміністративне правопорушення, про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

У поданій заяві ОСОБА_1 зазначила, що недовіряє зазначеній судді з підстав незаконного та упередженого здійснення нею судочинства, так як у свій робочий час, коли суддя має виконувати свої обов`язки, зайшла в судове засідання і почала фіксувати на власний мобільний телефон покази свідків. Крім цього, на дії судді направлено скаргу до Вищої ради правосуддя, а тому в судді виникає конфлікт інтересів, що унеможливлює розгляд справи за такого складу суду.

На підставі зазначеного прохає відвести суддю Тесленко Т. В. від розгляду справи № 532/4/24.

ОСОБА_1 , а також її представник, адвокат Рак А. С. у судовому засіданні підтримали подану заяву та прохали її задовільнити.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні повідомила, що суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області дійсно перебувала в залі суду під час розгляду іншої справи, де учасниками справи була ОСОБА_2 , а також були допитані як свідки ОСОБА_1 і ОСОБА_3 . Під час засідання суддя тримала в руках телефон і знімала процес а відео. Зазначена обставина ніяк не перешкоджала процесу, а тому, на думку потерпілої, підстави для відводу відсутні.

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Тесленко Т. В, будучи завчасно, належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. При прийнятті рішення покладалась на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 2 ЗУ "Про судоустрій та статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені також у ст. 7 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів".

У пункті 4 рішення Ради суддів України від 08 червня 2017 року № 34, роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суд, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Судом установлено, що нормами КУпАП не врегульовано питання щодо відводу, самовідводу суддів, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, а тому в цьому випадку необхідно застосовувати аналогію закону.

Отже, враховуючи викладене, вимоги ст. 9 Конституції України та ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", відповідно до яких суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, вважаю, що розгляд заяви про відвід в рамках справи про адміністративне правопорушення є можливим, а заява про відвід має бути розглянута по суті.

Тому, з урахуванням положень ст. 129 Конституції України та ст. 6, 7, 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", з метою додержання принципу законності, при вирішенні заяви про відвід вважаю за необхідне при вирішенні даної заяви про відвід застосувати аналогію закону та положення найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права, у зв`язку з чим керуватися положеннями Кримінального процесуального кодексу України, якими визначено підстави для відводу та врегульовано порядок його вирішення.

Положеннями ст. 75 КПК України визначено підстави відводу, самовідводу щодо судді. Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Судом установлено, що у листопаді 2023 року в провадженні Кобеляцького районного суду Полтавської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області», головуюча суддя Омельченко І. І.

Під час розгляду зазначеної справи, 13.11.2023 року в залі судового засідання перебувала, зокрема і суддя цього ж суду Тесленко Т. В, яка тримала в руках предмет, схожий на мобільний телефон і здійснювала запис засідання. Цього ж дня у вказаній справі були допитані як свідки ОСОБА_1 і ОСОБА_4 . Присутніми в залі суду, крім сторін, були також і представник засобів масової інформації ОСОБА_5 , а також громадський діяч ОСОБА_6 .

На цей час у провадженні судді Кобеляцького районного суду Полтавської області Тесленко Т. В. перебуває справа про адміністративне правопорушення про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП ОСОБА_1 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що дійсно перебування судді Тесленко Т. В. під час розгляду іншої справи в залі суду виглядає дивним чином, однак чи здійснювався запис процесу і, якщо так, то з якою метою це було зроблено йому не відомо. Після допиту свідка ОСОБА_3 він чув сварку, яка відбулась між останньою і суддею Тесленко Т. В. у коридорі суду.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що був присутнім у залі суду під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Кобеляцького ліцей № 2 і бачив, що в залі також перебувала суддя цього ж суду Тесленко Т. В, однак остання залишила зал судового засідання після того, як він зробив їй зауваження. Чому суддя перебувала в залі суду йому не відомо.

Показання зазначених свідків, на переконання суду, не свідчать про уперед- женість судді Кобеляцького районного суду Полтавської області Тесленко Т. В. при розгляді справи.

Так, судочинство в Україні здійснюється на засадах гласності та відкритості. Сам по собі факт перебування судді під час розгляду однієї справи не може свідчити про упередженість в іншій справі.

Надані суду скрін-шоти з публікацією ОСОБА_6 і ОСОБА_5 у мережі інтернет є лише їх суб`єктивним баченням судового процесу, під час якого вони пе- ребували та містять жодних об`єктивних підстав вважати, що суддя Тесленко Т. В. має упередженість по відношенню ОСОБА_1 .

Із змісту дослідженого у судовому засіданні DVD диску встановлено, що а коридорі Кобеляцького районного суду Полтавської області певна особа здійснює відеозйомку під час перебування судді Тесленко Т. В. у приміщенні та звинувачує у незаконних діях, після чого зазначена суддя також розпочинає відеофіксацію на мобільний телефон. На вказаному відео також є ОСОБА_1 , однак вона не є учасником цієї події та жодних дій і висловлювань по відношенню до неї суддя не вчиняє і не реагує на її присутність.

Таким чином, указана обставина не свідчить про упередженість судді та не можу бути підставою для її відводу.

Стосовно твердження ОСОБА_1 про подання скарги на незаконні дії судді Тесленко Т. В. до Вищої ради правосуддя, суд дійшов таких висновків.

Статтею 107 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів передбачено, що право на звернення із скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування - через своїх керівників або представників.

Чинним законодавством не передбачено жодних обмежень права будь-якої особи на звернення до ВРП із скаргою стосовно дисциплінарного проступку судді, в тому числі й обмежень щодо звернення учасника судового провадження з дисциплінарною скаргою до закінчення судового розгляду справи.

У зв`язку із цим, саме лише подання учасником судового провадження скарги на дії судді до ВРП не перешкоджає судді продовжувати розгляд та виконувати обов`язок справедливо, безсторонньо та своєчасно вирішувати справу відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства та не спричиняє конфлікту інтересів.

Згідно з нормами Закону України «Про запобігання корупції» для правильного застосування суддею заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у конкретному випадку необхідно встановлювати дві обов`язкові ознаки, які визначають поняття конфлікту інтересів у їх взаємозвязку: наявність приватного інтересу судді; посадові повноваження судді.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватним інтересом є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

З огляду на викладене, факт звернення ОСОБА_1 до ВРП не створює конфлікт інтересів, який унеможливлює розгляд справи суддею Тесленко Т. В, позаяк не підпадає під поняття конфлікту інтересів, визначеного законом.

При цьому, право подавати скарги на дії судді до ВРП можна віднести до одного із засобів контролю за діяльністю судді під час здійснення ним правосуддя, і в жодному разі можливість скористатися таким правом не є способом усунення певного судді від здійснення посадових обов`язків у конкретній справі за бажанням конкретних осіб.

За таких обставин, сама по собі скарга до ВРП на дії судді не створює конфлікту інтересів у розумінні чинного законодавства та не є підставою для задоволення заяви про відвід.

Зі змісту ст. 6 Конвенції та практики Європейського Суду з прав людини з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справа "Кіпріану проти Кіпру", п. 118; справа "Мікаллеф проти Мальти", п. 93). Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа "Кіпріану проти Кіпру", п. 118; справа "П`єрсак проти Бельгії", п. 30; справа "Грівз проти Сполученого Королівства", п. 69).

За загальним правилом існує презумпція особистої безсторонності доти, доки не доведено інше. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Якщо з`являються сумніви щодо цього, то для відводу судді в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Мироненко і Мартиненко проти України).

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що заява ОСОБА_1 про відвід судді задоволенню не підлягає, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість судді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями 245, 280, 283 КУпАП, статтями 75, 80 КПК України, суддя

Постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Кобеляцького районного суду Полтавської області Тесленко Тетяни Вікторівни відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя