01.03.2024 227/187/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Притуляк С.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Відділу поліції № 1 Покровського РУП ГУНП України в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, фізичну особу-підприємця, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 156 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшов адміністративний матеріал для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3ст. 156 КУпАП ОСОБА_1 .

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №367804 від 16.01.2024 року, 16.01.2024 року о 15:00 годині гр. ОСОБА_1 під час дії правового режиму військового стану за адресою: АДРЕСА_2 здійснювала продаж алкогольних напоїв, чим порушила вимоги ст. 15 ЗУ №2481/35 ВР від 13.12.1995 та п. 1 Наказу командувача ОСУВ «Хортиця» від 09.07.2022 року «Про заборону торгівлі на території Донецької області алкогольними напоями».

Дії гр. ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 156 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечувала факт вчинення нею правопорушення за ч.3 ст. 156 КУпАП та пояснила суду, що вона володіє магазином за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює торгівлю продуктами харчування. 16.02.2024 року до неї в магазин прийшли працівники поліції та стали стверджувати, що вона здійснює продаж алкогольних напоїв, що заборонено законом. ОСОБА_1 зазначила, що їй відомо, що на території Донецької області діє заборона продажу алкогольних напоїв та вона цей закон не порушувала. ОСОБА_1 також пояснила, що вона усної чи письмової згоди на проведення обшуку магазину працівникам не давала, але вони пройшли до складського приміщення магазину, де виявили та вилучили пляшки з алкогольними напоями, які вони придбала для особистого вживання, а не для продажу. Також зазначила, що письмові пояснення вона власноруч не писала, працівники поліції їх надали лише підписати, а підписувала вона їх без окулярів та під тиском працівників поліції. Просила суд закрити провадження по справі за відсутністю в її діях складу правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, дослідивши матеріали справи та протокол про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (абз.2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суть адміністративного правопорушення має бути викладена з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбачених ст. 156 КУпАП.

Диспозицією ч. 3 ст. 156 КУпПА передбачена відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, полягає у торгівлі алкогольними напоями або тютюновими виробами з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, тобто торгівля означеними виробами суб`єктами, які відповідно до вимог законодавства не мають права на здійснення такої торгівлі.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ВАД №367804 від 16.01.2024 року, в графі склад адміністративного правопорушення зазначено «16.01.2024 року о 15:00 годині гр. ОСОБА_1 під час дії правового режиму військового стану за адресою: АДРЕСА_2 здійснювала продаж алкогольних напоїв, чим порушила вимоги ст. 15 ЗУ №2481/35 ВР від 13.12.1995 та п. 1 Наказу командувача ОСУВ «Хортиця» від 09.07.2022 року «Про заборону торгівлі на території Донецької області алкогольними напоями».

Однак, працівниками поліції у протоколі не було зазначено відомостей якого саме алкоголю проводилася реалізація, за якою ціною, не зазначено особу, якій було реалізовано, ємкість, кількість, вартість, не зафіксовано факту продажу та отримання грошей. Також відсутні відомості щодо долі грошових коштів вилучених внаслідок реалізації та їх місцезнаходження, оскільки санкція статті передбачає як конфіскацію предметів торгівлі, так і виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Крім того, норма ч. 3 ст. 156 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила поведінки та приписів якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який надійшов до суду, в графі склад адміністративного правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 15 ЗУ № 481/35 ВР від 19.12.1995 року.

Однак, в чинному законодавстві регулювання обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в Україні здійснюється ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та має реєстраційний номер № 481/95-ВР від 19.12.1995 року. Стаття 15 вказаного Закону України складається з 68 частин, визначає правила імпорту, експорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального. Отже посилання на конкретну частину ст. 15 Закону України, порушення якої ніби то допущено ОСОБА_1 , робить обвинувачення не конкретним, а отже не розкриває об`єктивної сторони правопорушення.

На підставі цього, суд приходить до висновку, що працівником поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, не зазначив необхідних відомостей стосовно адміністративного правопорушення, через що неможливо встановити яких алкогольних напоїв та кому здійснила продаж гр. ОСОБА_1 , в якій кількості та скільки отримала за це грошей, та яку норму закону вона порушила.

Суд критично відноситься до долучених до протоколу письмових пояснень ОСОБА_1 від 16.01.2024 року, як до доказу на підтвердження її винуватості, оскільки в силу принципу презумпції невинуватості, що полягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо полії порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення, долучено письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 16.01.2024 року в магазині за адресою: за адресою: АДРЕСА_2 під назвою «Соколок» придбав пиво «Львівське» ж/б об`ємом 0,5л за ціною 35 грн. Проте ОСОБА_2 не зазначає, хто саме продав йому алкоголь в магазині. Також із пояснень не вбачається, що ОСОБА_2 попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих пояснень відповідно до ст. 384 КК України, що в тому числі викликає сумнів в достовірності цих свідчень.

Свідок ОСОБА_2 викликався в судове засідання з метою підтвердження своїх письмових пояснень, але за викликом суду не з`явився. Повістка про виклик до суду ОСОБА_2 отримана особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення в матеріалах справи.

З огляду на наведене, суд критично ставиться до вказаних письмових пояснень свідка, як доказу факту продажу ОСОБА_1 алкоголю.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази згоди гр. ОСОБА_1 на добровільний дозвіл працівникам поліції огляду приміщення складу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розташованого за адресою: с. Новофедорівка, вул. Чапаєва, 82а, без ухвали слідчого судді, не долучено доказів того, що вхід до вищезазначеного приміщення здійснювався у невідкладному випадку, що є порушенням вимог ст. 30 Конституції України, ст. ст. 13, 233 КПК України.

Приписами ст. 30 Конституції України та ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Як виняток, ст.30 Конституції України, ст. 233 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Суддя вважає, що фактично працівниками поліції, без законних на те підстав, за відсутності вмотивованого рішення суду чи письмової добровільної згоди його власника, було проведено незаконне проникнення до приміщення складу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , тобто докази здобуті з порушенням.

Суд звертає увагу, що зберігання будь-яких товарів в приміщенні магазину не заборонено законом, а факту торгівлі гр. ОСОБА_1 працівниками поліції не доведено.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Тобто жодних належних доказів на підтвердження провини ОСОБА_1 у продажу заборонених товарів суду не надано.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардз проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

З встановлених обставин суд приходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.156 КУпАП, не доведена та не аргументована, докази вини останньої не є переконливими, обставини, зазначені в протоколі, є суперечливими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.156 КУпАП необхідно закрити за відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

У відповідності до положень ч.1 ст. 265, ст. 283 КУпАП, вилучені речі мають бути повернуті власнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.293 ч. 1 п. 3, ч. 1 ст. 247, 265 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 156 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вилучене майно відповідно до протоколу огляду та вилучення від 16.01.2024 року, а саме: пиво «Львівське» ж/б 20 пл. по 0,5л кожна, горілка «Prime» 6 пл. по 0,5л кожна, шампанське «Fragolino» 3 пл. по 0,75л кожна, шампанське «Артемівське» 1 пл. 0,75л, коньяк «Аджарі» 4пл. по 0,5л кожна, коньяк «Аджарі» 1 пл. 1л, горілка на розлив 7 пл. по 1,5л кожна - повернути ОСОБА_1 .

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя С.А. Притуляк