Справа № 289/2005/23
Номер провадження 3/289/52/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2024 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Кириленко О.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції №3 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП відсутній в матеріалах справи,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 19.08.2023 серії ААД №171316, 19.08.2023 о 20:16 год. на автомобільній дорозі м. Радомишль м. Малин ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», результат тесту 3,08 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судової повістки за адресою місця проживання, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: АДРЕСА_1 . Крім того, про розгляд вказаної справи в Радомишльському районному суді Житомирської області ОСОБА_1 повідомлений працівниками поліції під час складання адміністративного протоколу, що підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом, таким чином останній безперечно розумів, що за вказаною ним адресою судом будуть здійснюватися його виклики для розгляду вказаної справи та жодних зауважень з приводу викладеного при складанні протоколу не висловив.

Причини своєї неявки ОСОБА_1 не повідомив, а тому, відповідно до ст. 268 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього, письмові заперечення від якого до суду не надходили.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні наведеного правопорушення разом з протоколом про адміністративне правопорушення суду надано рапорт працівника поліції, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у ОСОБА_1 були виявленні ознаки алкогольного сп`яніння, чек-лист приладу «Alcotest Drager 6820» з результатом тесту 3,08 проміле, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №557221 від 19.08.2023, копії свідоцтва про повірку та відповідність газоаналізатора, розписку ОСОБА_2 , якому було передано автомобіль «ВАЗ 2107», а також відеозапис.

Водночас, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який долучено до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 хоча спочатку і погодився з отриманим результатом тесту на стан алкогольного сп`яніння, пройденого ним на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, однак в подальшому, під час розмови з поліцейський ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідного огляду в медичному закладі та заперечував результат, отриманий за допомогою газоаналізатора.

Крім того, з рапорту працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 з результатом тесту на стан сп`яніння, пройденим ним на місці зупинки не погодився, після чого останньому було запропоновано пройти огляд в найближчому медичному закладі, на що ОСОБА_1 також відмовився. Про відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій був попереджений (а.с. 6).

Процедура направлення водіїв для проведення огляду визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі Порядок).

Згідно із п. 3 зазначеного Порядку, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку), що узгоджується із вимогами ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 6 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, а вказаний огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 3, ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Таким чином, судом встановлено, що працівниками поліції під час складення вищезгаданого адміністративного протоколу невірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки водій не погодився з отриманим на місці зупинки транспортного засобу результатом газоаналізатора та в подальшому відмовився від проходження відповідного огляду в медичному закладі, а тому дії останнього мали б бути кваліфіковані, як відмова водія від огляду на стан алкогольного сп`яніння, із зазначенням у протоколі ознак сп`яніння і дій водія щодо ухилення від такого огляду.

Сам же результат огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведений працівником поліції на місці зупинки, суд до уваги не приймає, оскільки огляд водія був проведений не у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, а тому такий огляд вважається недійсним.

Інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення до суду подано не було.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП).

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Водночас, суд звертає увагу, що згідно ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні судом, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 а) ПДР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 247, 266, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя Олег КИРИЛЕНКО