Номер провадження: 33/813/438/24
Номер справи місцевого суду: 513/1203/23
Головуючий у першій інстанції Бучацька А.І.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Стоянової Л.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Кожокар Т.Я. на постанову Саратського райсуду Одеської обл. від 18.12.2023 стосовно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого по найму, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,а також стягнено з нього на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 04.08.2023 о 20:46 год. на 117 км автодороги Одеса-Рені М-15 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом марки «BODEX», д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, почервоніння очей; від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, що фіксувалося на нагрудний відео-реєстратор, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник Кожокар Т.Я. не погодились із оскаржуваною постановою, вважаючи її незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на наступні обставини:

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що співробітник поліції, запідозривши, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку із виявленими у нього ознаками такого сп`яніння, запропонував йому пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою використання пристрою «Драгер», проте не роз`яснив останньому, що це за пристрій та яка процедура огляду буде проводитись, після чого ОСОБА_1 почав висловлювати своє невдоволення та повідомив поліцейському, що бажає їхати до лікарні, проте співробітники поліції свідомо проігнорували його слова, не виписали йому направлення та не доставили до закладу охорони здоров`я для проведення огляду;

- суд не звернув уваги на те, що співробітники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 текст протоколу, а також не роз`яснили йому його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та не з`ясували, чи потребує він допомоги адвоката;

- в процесі складення протоколу поліцейський запитує у ОСОБА_1 , чи буде він надавати пояснення по суті вчиненого правопорушення, проте сам зауважує на тому, що такі пояснення не мають значення для справи та не допоможуть йому в суді;

- судом було залишено поза увагою те, що долучена до протоколу розписка ОСОБА_1 про зобов`язання не керувати транспортним засобом до повного витрезвлення не може бути прийнята в якості доказу його вини, оскільки надання таких розписок не передбачена ані вимогами КУпАП, ані Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 та його захисник Кожокар Т.Я. просять постанову суду скасувати та провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисник Кожокар Т.Я. в судове засідання апеляційного суду не з`явились, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду.

Натомість, 04.03.2024 від захисника Кожокар Т.Я. до початку судового розгляду надійшло клопотання про проведення розгляду скарги за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника, обґрунтоване погіршенням стану здоров`я, в якому захисник також просила апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду скасувати та провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи неявку ОСОБА_1 та його захисника Кожокар Т.Я., апеляційний суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги та ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд критично відноситься до тверджень захисника щодо наявності підстав для закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони є безпідставними та, навпаки, спростовуються доказами по справі.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №172828 від 04.08.2023 (а.с. 8), відповідно до якого ОСОБА_1 04.08.2023 о 20:46 год. на 117 км автодороги Одеса-Рені М-15 керував транспортним засобом марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом марки «BODEX», д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, почервоніння очей; від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі відмовився, що фіксувалося на нагрудний відео-реєстратор, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України;

- відеозаписом з портативного відео-реєстратора співробітників поліції (а.с. 10), на якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до наявного в наданих в розпорядження суду апеляційної інстанції матеріалах справи відеозапису із портативного відео-реєстратора співробітників поліції (а.с. 10), транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений співробітниками поліції у зв`язку із допущенням останнім порушенням ПДР України, зокрема, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг (перетин суцільної лінії розмітки), при цьому, під час спілкування з ОСОБА_1 співробітники поліції запідозрили, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, зауваживши на такій ознаці алкогольного сп`яніння як почервоніння обличчя.

Зазначені обставини послугували підставою для вимоги ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою використання пристрою «Drager», проте останній відмовився.

Почувши відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, співробітник поліції запропонував останньому пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, проте останній від зазначеної пропозиції також відмовився, зазначивши, що у нього все нормально та він не має часу.

У подальшому поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, зокрема, те, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, після чого він повідомив співробітників поліції про те, що вживав алкоголь вчора та запитав, що саме йому загрожує у випадку складення протоколу, на що поліцейські роз`яснили йому, яка саме відповідальність передбачена санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП (штраф у розмірі 17 000 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік) та зауважили на тому, що рішення приймає суд.

Згодом співробітники поліції розпочали складення протоколу про адміністративне правопорушення, запитали у ОСОБА_1 , чи буде він надавати пояснення з приводу суті правопорушення, зауважуючи при цьому на тому, що такі пояснення ні на що не впливають та в подальшому ознайомили його зі змістом складеного стосовно нього протоколу, надали можливість останньому сфотографувати протокол, ОСОБА_1 , після консультацій по телефону, підписав протокол, співробітники поліції роз`яснили йому, що у нього вилучається посвідчення водія та видається тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами, поліцейський вручив ОСОБА_1 тимчасовий дозвіл, роз`яснив, що останній відсторонений від керування транспортними засобами, після чого відібрав у нього розписку про те, що він не буде керувати автомобілем у зв`язку із тим, що він повідомив, що йому немає на кого залишити транспортний засіб.

Не відповідають дійсності посилання захисника на те, що ОСОБА_1 , після пропозиції співробітників поліції пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, повідомив, що бажає проходити такий огляд в закладі охорони здоров`я, оскільки такі твердження повністю спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом із портативного відео-реєстратора співробітників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 висловив чітку відмову від проходження огляду як на місці зупинки автомобіля, так і в закладі охорони здоров`я, при цьому, співробітниками поліції останньому були роз`яснені наслідки відмови від проходження такого огляду.

Натомість, вимогами п. 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (надалі - Інструкція №1452/735), передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (далі - заклад охорони здоров`я).

Аналогічні положення містяться також в п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008, згідно якого водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналіз вищевикладених вимог закону дає підстави дійти висновку про те, що у разі зафіксованої належним чином, за допомогою спеціальних технічних засобів відео-фіксації, відмови особи від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я у співробітників поліції відсутні передбачені законом підстави для складення письмового направлення особи для проходження такого огляду, натомість, таке направлення складається лише у разі згоди особи на проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, співробітники поліції були позбавлені можливості та необхідності складати письмове направлення для проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Водночас, заслуговують на увагу доводи апелянтів стосовно того, що співробітники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом із портативного відео-реєстратора співробітників поліції, проте зазначені порушення вимог закону поліцейськими не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням наявності в матеріалах справи належних та достатніх доказів, зазначених апеляційним судом вище.

При цьому, є також обґрунтованими посилання захисника на безпідставне зазначення поліцейським при складенні протоколу стосовно ОСОБА_1 того, що надані ним пояснення стосовно суті вчиненого правопорушення ні на що не впливають, проте зазначений факт не мав вирішального значення для встановлення співробітниками поліції в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, при цьому, наявний в матеріалах справи відеозапис не містить ознак здійснення на нього будь-якого впливу з метою схилення його до відмови від надання відповідних пояснень.

Натомість, однією із форм об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, при цьому, причина відмови від проходження такого огляду законом не визнається умовою настання адміністративної відповідальності за вчинення вказаного правопорушення.

Як на цьому обґрунтовано зауважує захисник, до матеріалів справи співробітниками поліції долучена розписка ОСОБА_1 щодо зобов`язання не керувати автомобілем до повного витрезвлення (а.с. 9), складення якої не передбачено вимогами законодавства України.

Разом із тим, вимогами ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.

При цьому, суд апеляційної інстанції констатує, що вимогами закону чітко не врегульовано порядок оформлення співробітниками поліції факту відсторонення особи від керування транспортним засобом у разі відсутності уповноваженої особи, яка має посвідчення водія відповідної категорії.

Із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 зауважив на тому, що у нього не має уповноважених осіб, які могли б бути допущені до керування транспортного засобу «DAF» з причепом та мали б посвідчення водія категорії «С1», «С» та «СЕ», внаслідок чого останній пообіцяв, що не буде керувати транспортним засобом.

З урахуванням викладених обставин, апеляційний суд констатує, що в даному випадку співробітниками поліції, під час відібрання у ОСОБА_1 розписки, не було допущено істотних порушень вимог закону та, всупереч твердженням апелянтів, хоча складення такої розписки не передбачено вимогами чинного законодавства, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення була встановлена не лише на підставі дослідження зазначеної розписки, а з урахуванням інших доказів, наявних у матеріалах справи.

Отже, зазначені вище докази спростовують доводи апелянтів та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Кожокар Т.Я. залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції, як законну, обґрунтовану та вмотивовану - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Кожокар Т.Я. - залишити без задоволення.

Постанову Саратського районного суду Одеської обл. від 18.12.2023, про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца