Справа № 162/772/23 Провадження №33/802/158/24 Головуючий у 1 інстанції:Цибень О. В.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В. П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Клубука О.П., розглянувши в режимі відеоконференції його апеляційну скаргу на постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 23 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП, і на підставі ч.2 ст.36 КУпАП призначено йому стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постановою судді Терещука В.В. притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 12.09.2023 о 18 год 32 хв на грунтовій автодорозі сполученням с. Нові Березичі с. Березичі керував транспортним засобом марки «BMW 730», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі зі згоди водія у встановленому законом порядку, що підтверджується висновком від 12.09.2023.

Крім того, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 12.09.2023 о 18 год 32 хв на грунтовій автодорозі сполученням с. Нові Березичі с. Березичі, керуючи транспортним засобом марки «BMW 730», д.н.з. НОМЕР_1 , не впорався з керуванням, внаслідок чого втратив контроль над керованим транспортним засобом та допустив з`їзд в кювет. В результаті даної пригоди автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погодившись із постановою судді, захисник Клубук О.П. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з`ясування обставин у справі, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Насамперед, на переконання апелянта, місцевим судом без належної оцінки залишився відеозапис з нагрудної камери працівника поліції у частині повідомлення ОСОБА_1 працівників поліції про керування транспортним засобом ОСОБА_2 , а не ним. У свою чергу, захисник зазначає, що повідомляв місцевий суд про керування транспортним засобом за обставин викладених в протоколах саме особою на ім`я ОСОБА_3 , а не його підзахисним. Посилаючись на положення ч.2 ст.251 КУпАП, захисник вказує, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених складання протоколів про адміністративне правопорушення, у зв`язку з цим вважає посилання суду щодо не заявлення ним клопотання про виклик і допит ОСОБА_4 необґрунтованими.

Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції не встановив час і місце вчинення адміністративного правопорушення, адже будь-якої інформації матеріали справи про дзвінки ОСОБА_1 батьку, з якими суд пов`язав час вчинення адміністративного правопорушення, не містять.

Також без належної оцінки залишилося рішення Любешівського районного суду Волинської області у справі № 162/776/23, в якому вже досліджувався факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 КУпАП. Відповідно до цього рішення ОСОБА_1 визнано невинним у вчиненні вказаного вище адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного вище, захисник просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження в даній справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника Клубука О. П., який апеляційну скаргу підтримав та просив скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вище вимоги закону судом першої інстанції при встановленні фактичних обставин справи, дотримано в повному обсязі.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому, його винуватість у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП, повністю підтверджується наявними у справі доказами.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №002046 від 12.09.2023, копією рапорта про прийняття та реєстрацію заяви в ІТС ІПНП 12.09.2023 за №2256, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, паперовою роздруківкою результатів огляду за тестом №6136, копією направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.09.2023, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.09.2023, копією акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 12.09.2023, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №002047 від 12.09.2023, рапортом про прийняття та реєстрацію заяви в ІТС ІПНП 12.09.2023 за №2256, схемою місця ДТП від 12.09.2023, фото- та відеоматеріалами.

Апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч.1 ст.251, ст.252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам, які у своїй сукупності та взаємозв`язку доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, які ставляться йому у провину.

Основні доводи, викладенні в апеляційній скарзі, щодо скасування постанови судді зводяться до відсутності в матеріалах справи доказів, які вказують на керування транспортним засобом саме його підзахисним, однак, на переконання апеляційного суду, вони є голослівними та спростовуються матеріалами справи.

Так, як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 дійсно кілька разів говорив, що за кермом був не він, а особа на ім`я ОСОБА_4 , однак відмовився надати будь-яку інформацію стосовно даної особи, яка буцімто керувала автомобілем ( диск 1, файл №…0337). Також на даному відеозаписі зафіксовано особу чоловічої статті похилого віку, який при розмові з працівником поліції повідомив, що будь-якої особи на ім`я ОСОБА_4 з ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушень не було. У свою чергу бодікамерою працівника поліції зафіксовано розмову іншої особи чоловічої статті з порушником на території ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області. В ході розмови особа чоловічої статті запитала ОСОБА_1 : «Як ти так їхав, що з`їхав з дороги?» ( диск 3, файл №…0347). Крім того, при складанні протоколів працівник поліції запитав в ОСОБА_1 про час вчинення ним адміністративних правопорушень. У відповідь порушник ствердно повідомив, що відразу після того як з`їхав з дороги подзвонив батьку. В подальшому, знайшовши на власному мобільному телефоні вихідний дзвінок, ОСОБА_1 повідомив працівнику поліції точний час, що у свою чергу спростовує твердження захисника про не правильне встановлення часу і місця вчинення адміністративних правопорушень.

Враховуючи вказане вище та відсутність на місці події особи на ім`я ОСОБА_4 , апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про перебування за кермом автомобіля саме ОСОБА_1 , а не іншої особи.

Таким чином, працівниками поліції правильно встановлено особу водія, стосовно якого було складено відповідні адміністративні матеріали.

Будь-яких доказів на підтвердження версії сторони захисту щодо керування транспортним засобом за обставин вказаних в протоколах про адміністративне правопорушення іншою особою, а не ОСОБА_1 ні сам ОСОБА_1 , ні його захисник до судів першої та апеляційної інстанцій не надали.

Резюмуючи наведене, твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, на переконання апеляційного суду, є лише способом захисту, метою якого є уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, яка згідно санкції ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною.

Також слід відмітити, що рішення Любешівського районного суду у справі №162/776/23, на яке посилається сторона захисту, не має преюдиційного значення, оскільки судом не встановлено інших фактів, про які не було відомо суду при ухваленні оскаржуваної постанови, а лише зроблено оцінку відеозапису з бодікамери працівника поліції.

Крім того, зазначене судове рішення жодним чином не спростовує сукупності вищезазначених доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.

При цьому, слід відмітити, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відповідали вимогам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та вимогам ст.266 КУпАП.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, судом першої інстанції взято до уваги та надано належну оцінку всім доказам, які містяться в матеріалах справи, здобутим у відповідності до вимог закону та які є достатніми для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, які ставляться йому у провину.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Положеннями ч.7 ст.294 КУпАП передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Під час апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції було встановлено неправильне застосування норм матеріального права при накладенні на ОСОБА_1 стягнення за ст.124 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №002047 від 12.09.2023 правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, було вчинене ОСОБА_1 12 вересня 2023 року.

Положеннями ч.2 ст.38 КУпАП визначено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

А вимогами п.7 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Як убачається із оскаржуваної постанови адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП було накладено 23 січня 2024 року, тобто після закінчення трьохмісячного терміну, який збіг 19 грудня 2023 року.

Отже, стягнення на ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП було накладено поза межами, визначеними ч.2 ст.38 КУпАП.

Суд першої інстанції, накладаючи на ОСОБА_1 стягнення за ст.124 КУпАП та застосовуючи положення ч.2 ст.36 КУпАП, на вказані обставини уваги не звернув, чим допустив неправильне застосування норм матеріального права.

Тому провадження у даній справі щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Також необхідно виключити із мотивувальної та резолютивної частин оскаржуваної постанови вказівку про накладення на ОСОБА_1 стягнення на підставі ч.2 ст.36 КУпАП.

В решті постанову судді слід залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Клубука Олександра Павловича задовольнити частково.

Постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 23 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 в частині накладення адміністративного стягнення за ст.124 КУпАП змінити.

Провадження у даній справі за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Виключити із мотивувальної та резолютивної частин постанови вказівку про накладення на ОСОБА_1 стягнення на підставі ч.2 ст.36 КУпАП.

Залишити накладене на ОСОБА_1 стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В. П. Денісов