КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Київ

справа № 753/1091/24

провадження № 33/824/1409/2024

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 521762 від 29.12.2023 року ОСОБА_1 29 грудня 2023 року о 21 год. 52 хв. керуючи автомобілем "Форд" д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вул. Харківське шосе - вул. Сімферопольська у м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Вольво" д.н.з. НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження вищевказаних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 729841 від 30.12.2023 року ОСОБА_1 30 грудня 2023 року о 21 год. 52 хв. керував автомобілем "Форд" д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вул. Харківське шосе - вул. Сімферопольська у м. Києві в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу "Драгер 6820", проба тесту № 5041 позитивна - 1,38 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9.А та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КпАП України та із застосуванням ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 н.м.д.г., що складає 17 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок на користь держави.

Не погодившись з такою постановою, ОСОБА_1 , 08 лютого 2024 року подав через Дарницький районний суд м. Києва апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а за ст. 124 КУпАП - призначити мінімальне покарання в рамках санкції статті.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, а висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки всупереч вимог чинного законодавства, огляд на стан сп`яніння проводився більш ніж через 2 годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, а тому результати такого огляду слід вважати недійсними, у зв`язку із чим буде відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягатиме закриттю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у ній. Просив постанову Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2024 року скасувати, а провадження у за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність, вмотивованість та законність постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина особи у порушенні п. 2.9А ПДР України доведена «поза розумним» сумнівом в судовому засіданні, оскільки з долученого до справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння із застосування приладу "Драгер", який показав результат 1,38 проміле. Із вказаним результатом ОСОБА_1 погодився .

Реагуючи на доводи ОСОБА_1 щодо часу проведення огляду на стан сп`яніння, суд першої інстанції вважав, що зазначена обставина будь-яким чином права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не порушує, оскільки для суду було очевидним те, що у разі проведення огляду одразу після ДТП результат був би вищим ніж 1,38 проміле, що жодним чином не спростовує вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, а також підтверджуються належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи.

Заперечуючи щодо висновку суду першої інстанції ОСОБА_1 в апеляційній скарзі знову наголошує на порушенні порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння передбаченого ст. 266 КУпАП, оскільки такий огляд проводився більше ніж через 2 години з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Апеляційний суд вважає безпідставним вказаний довід з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Вищевказана норма закону спрямована на необхідність своєчасного встановлення обставин, які свідчать про перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння та які з часом можуть бути втрачені. А також запобігання випадкам безпідставного виправдання осіб, які після вказаного строку пройшли огляд на стан сп`яніння із негативним результатом.

Крім цього, положення даної норми стосуються проведення огляду на стан сп`яніння саме в закладах охорони здоров`я, а не на місці за допомогою спеціальних технічних засобів поліцейських.

За таких обставин, порушення вимог вищевказаної норми закону не порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не призводить до недопустимості доказів, оскільки проведення на місці правопорушення огляду на стан сп`яніння після 2 годин з моменту встановлення підстав для його здійснення є ситуацією, за якою особа має більше шансів на негативний результат огляду, тобто на констатацію не перебування нею у стані алкогольного сп`яніння та відсутністю підстав для притягнення до відповідальності. Натомість встановлення перевищення законодавчо допустимої норми концентрації алкоголю в крові навіть після 2 годин з моменту встановлення підстав для огляду однозначно свідчить про перебування особи в стані алкогольного сп`яніння та про її вину в інкримінованому правопорушенні.

Апеляційний суд звертає також увагу на те, що ОСОБА_1 після проходження огляду на стан сп`яніння на місці був згоден з його результатами (00:48:40), заперечень щодо порушення порядку його проведення чи скарг на дії поліцейських не висловлював, у тому числі не оскаржується факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння у суді апеляційної інстанції, що в сукупності свідчить про формальність доводів апеляційної скарги, спрямованих на уникнення адміністративної відповідальності при змістовній згоді із результатами провадження у справі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», у якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним, оскільки він відповідає обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2024 року залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя О. В. Желепа