ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/2205/23Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 33/817/77/24 Доповідач - Ваврів І.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Дзьоби О.Б.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2, ч.1 ст.190 КУпАП та, з врахуванням вимоги ч.2 ст.36 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн., з конфіскацією рушниці.

Як визнав суд, 24 листопада 2023 року приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_1 перебуваючи по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , в ході якого виражався до неї нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

24 листопада 2023 ОСОБА_1 , здійснював зберігання мисливської рушниці «ІЖ-58», 2 ств., 12-го калібру, без відповідного документу дозвільного характеру, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вважає оскаржувану постанову, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП безпідставною та упередженою щодо нього, постановлену з порушенням норм матеріального і процесуального права, а також, вважає безпідставним накладення стягнення за ч.1 ст.190 КУпАП, в частині конфіскації рушниці.

Зазначає, що рішення суду постановлено у його відсутності, що позбавило його права на захист.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП базується виключно на неправдивих показаннях його дружини.

Звертає увагу суду, що його дружина, усілякими методами, переслідує мету, направлену на його виселення, вигадує різні неправдиві історії, з метою його компрометації.

Апелянт стверджує, що письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи, в якому він нібито виражався до дружини нецензурними словами, поводив себе агресивно, працівникам поліції не надавав та не писав.

Вказує, що в постанові суду щодо нього жодним чином не відображено показань свідків, а саме його мальолітнього сина.

Також вважає, що судом першої інстанції не встановлено в його діях правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, а саме його обов`язковго елементу, об`єктивної сторони, а тому висновки, викладено в оскаржуваній постанові суду, є не обґрунтованими. У даному випадку, на переконання апелянта, фактично не розкрита об`єктивна сторона правопорушення, зокрема, у ньому не конкретизовано, в чому саме полягало психологічне насильство, вчинене ним до дружини, та чи завдана шкода психічному здоров`ю потерпілій.

Що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.190 КУпАП, то останній вважає, що конфіскація є надто суворою мірою. Зазначає, що він раніше не притягувався до відповідальності за вказаною статтею, а рушницю ІЖ-58, 2 ств., кл. 12 мм. він мав намір добровільно здати правоохоронні органи, з подальшою її реєстрацією.

Просить скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2023 року, постановити нову, якою застосувати щодо нього адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КУпАП, без конфіскації майна, та провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Заслухавши представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Дзьобу О.Б. який повідомив, що конфлікти між подружжям ОСОБА_3 виникає на побутовому ґрунті з мотивів спору щодо можливості спільного проживання у належному їм обом на праві власності будинку та одночасно та підтримав подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу і просить її задовольнити, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, як визначено ст.245 КУпАП, є своєчасне всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закон суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у повній мірі не дотримався.

Як слідує з постанови Бучацького районного суду від 05 грудня 2023 року дії ОСОБА_1 , який за місцем свого проживання по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 виражався нецензурними словами та погрожував їй фізичною розправою, кваліфіковано як домашнє насильство психологічного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення насильства в сім`ї це умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій або бездіяльності фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Виходячи із змісту вказаної правової норми, визнаючи особу винною за ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд повинен визначити яке насильство було вчинено по відношенню до потерпілого, конкретизувати в чому воно виражалося і яка шкода заподіяна чи могла бути заподіяна потерпілому.

Разом з тим, відомості стосовно того яка шкода заподіяна чи могла бути заподіяна потерпілій внаслідок дій ОСОБА_4 , в постанові місцевого суду від 05 грудня 2023 року, відсутні.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо наявності ознак правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , суд обмежився перерахунком доказів, які, на думку суду, доводять вину останнього у вчиненні насильства в сім`ї, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 569239 від 24.11.2023 року; рапорти працівника поліції від 24.11.2023 року; письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 ; письмові пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Проте, в порушення вимог ст.ст.245, 252 КУпАП суд першої інстанції не проаналізував ці докази, не дав їм відповідної правової оцінки та не мотивував свій висновок на предмет того, чому вони були прийняті до уваги.

При цьому, ОСОБА_1 , як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, як і потерпіла ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_5 судом першої інстанції не допитувалися.

Не допитавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та потерпілу, суд не з`ясував причину з якої виник конфлікт між ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_2 і хто був його ініціатором. З огляду на письмові пояснення ОСОБА_2 , наявні в матеріалах справи, про те, що конфлікт між ними виник на ґрунті побутових проблем, а також враховуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що його дружина ОСОБА_2 переслідує мету його виселення з будинку, в якому вони проживають, з`ясування таких таких відомості мало суттєве значення для вирішення питання щодо наявності в діях особи ознак правопорушення, за яке її притягнуто до відповідальності.

Не враховано місцевим судом також те, що в поясненнях ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , на які суд посилається у своєму рішення, зазначається лише про сварку між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 та висловлювання в сторону останньої нецензурними словами, а не про погрози фізичною розправою.

Тобто, суд першої інстанції не з`ясував, які саме дії вчинені ОСОБА_1 носили агресивний характер, як їх описала потерпіла у своїх поясненнях, і чому такі дії давали підставу потерпілій переживати за свою безпеку.

Апеляційний суд звертає увагу, що за своїм змістом домашнє насильство, як адміністративне правопорушення, полягає в тому, що особа, яка чинить домашнє насильство, маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно, з наміром заподіяти шкоду потерпілому, порушивши його права й свободи. Тоді як ситуація, в якій кожна із сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій це конфлікт.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання під час сварки, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, лише у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи і якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдати шкоди психічному здоров`ю особи.

Тому, лише факт конфліктної ситуації між чоловіком та дружиною, які тривалий час проживають разом, не може свідчити про домашнє насильство психологічного характеру у розумінні вимог статті 173-2 КУпАП та Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні і судом не наведено належних доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, за якою його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про неправильно застосоване судом стягнення за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ст.190 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.

Диспозиція ч.1 ст.190 КУпАП передбачає відповідальність за дії, пов`язані з придбанням, зберіганням, передачею іншим особам або продажем громадянами вогнепальної мисливської чи холодної зброї, а також пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду без відповідного документа дозвільного характеру, виданого уповноваженим державним органом.

Ухвалюючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення правил зберігання мисливської рушниці «ІЖ-58», 2 ств., 12-го калібру, без відповідного документу дозвільного характеру, суд першої інстанції врахував належні та допустимі докази у справі та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 190 КУпАП.

Висновок суду відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена матеріалами справи.

ОСОБА_1 , не оспорюючи законність постанови в частині доведеності його вини у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 190 КУпАП, просив змінити постанову у частині накладення додаткового адміністративного стягнення - конфіскації зброї.

Відповідно санкції ч. 1 ст. 190 КУпАП порушення вимог даної статті тягнуть за собою накладання штрафу від семи до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією зброї або без такої.

Тобто, необхідність застосування альтернативного виду стягнення має бути визначена судом з урахуванням конкретних обставин справи.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 не є власником зброї.

Пунктом 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 17 від 16 січня 2012 року «Про Порядок зберігання вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення речей і документів» визначено, що за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення речі і документи в установленому порядку конфіскуються, повертаються володільцеві або знищуються, а у разі вилучення речей за плату реалізуються.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_1 , у січні 2022 року під час здійснення обходу лісу знайшов мисливську рушницю ІЖ-58, 2 ств., кл. 12 мм., у якої були відсутні номери обліку. Вказану рушницю приніс додому, де її і зберігав. Наголошував, що відповідних документів у нього немає.

Оскільки ОСОБА_1 не має відповідного документу дозвільного характеру на зберігання мисливської рушниці «ІЖ-58», 2 ств., 12-го калібру, вказана зброя не може бути йому повернута, а тому суддя суду першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність її конфіскації.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено відповідно до положень ст.36 КУпАП, вважаю, що постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2023 року відносно ОСОБА_1 слід змінити, закривши провадження в справі в частині притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та змінивши застосоване до нього адміністративне стягнення у виді штрафу за ч.1 ст.190 КУпАП, визначивши його в межах санкції вказаної правової норми.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп. з конфіскацією мисливської гладкоствольної рушниці ІЖ 58, 2 стволи, калібр 12 мм, без номера.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя