Номер провадження: 33/813/330/24
Номер справи місцевого суду: 503/1396/23
Головуючий у першій інстанції Вороненко Д.В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пухи А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Покиньбороди Миколи Петровича, в інтересах ОСОБА_1 на постанову Кодимського районного суду Одеської області від 06 грудня 2023 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн..

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 320658 від 09.10.2023, водій ОСОБА_1 09.10.2023 о 16 год. 23 хв. в м. Кодима по вул. Соборній керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою алкотестера «Драгер» - ARLH-0165. Результат огляду 1,27 %о. Такими діями ОСОБА_1 порушила пункт 2.9.(а) Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою адвокат Покиньборода М.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Кодимського районного суду Одеської області від 06 грудня 2023 року скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що не згодний з оскаржуваною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків суду з фактичними обставинами справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що жодного доказу на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не містять.

Працівниками поліції не вжито жодних дій щодо надання ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Зазначає, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч. 4 ст. 266 КУпАП).

Визнаючи винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною її вину зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№320658 від 09.10.2023 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ;актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; роздруківкою приладу Драгер №6820, тест №2068 від 09.10.2023 р., результат склав 1,27 %о; відеозаписом, долученим до матеріалів справи, яким підтверджено обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та довідкою.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останньою інкримінованого їй адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№320658 від 09.10.2023 року, згідно якого водій ОСОБА_1 09.10.2023 о 16 год. 23 хв. в м. Кодима по вул. Соборній керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою алкотестера «Драгер» - ARLH-0165. Результат огляду 1,27 %о. Такими діями ОСОБА_1 порушила пункт 2.9.(а) Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол підписаний ОСОБА_1 , в поясненнях будь яких заперечень не вказує, тим більш зазначає, що «випила 0.5 л. пива»;

- роздруківкою тесту №2068 здійсненого 09.10.2023 року о 16:34 год. за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest стосовно ОСОБА_1 , результат якого склав 1,27‰, підписана ОСОБА_1 без будь яких заперечень;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому міститься підпис ОСОБА_1 , з результатом згодна.

- письмовими поясненнями від 09.10.2023 року, в яких ОСОБА_1 зазначила, що «09.10.2023 року біля 16:23 год. я в м. Кодима по вул. Соборній керувала власним автомобілем Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 та мене було зупинено працівниками поліції. Перед тим як сісти за кермо автомобіля я випила дві пляшки пива по 0.5 л. кожна. На місці зупинки я погодилась пройти тест на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер». Результат огляду 1,27%о проміле. Додатково проходити огляд на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоровя не бажаю. Це все що я можу повідомити по даному факту.», та підписані ОСОБА_1

- відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після зупинки їй було повідомлено про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння, на що вона погодилася. За результатом тесту, прилад показав 1, 27%о, ОСОБА_1 не оспорювала результат та не заперечувала факту керування транспортним засобом саме нею.

Сукупність вищевказаних доказів підтверджують те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги та заяви про слухання справи без участі , про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження зазначеного, оскільки вказане спростовується наявними в матеріалах справи відеозаписом долученим до матеріалів справи, на якому відсутні будь які заперечення ОСОБА_1 щодо факту керування нею транспортним засобом, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 320658 від 09.10.2023 року, в якому у графі пояснення по суті порушення ОСОБА_1 також не заперечувалась обставина керування нею транспортним засобом, та письмовими поясненнями від 09.10.2023 року (а.с.5), в якому ОСОБА_1 не заперечувалась та визнавалась обставина керування нею транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, апеляційним судом був досліджений відеозапис, яким дійсно не зафіксований безпосередньо момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом, при цьому встановлено, що ОСОБА_1 безпосередньо на місці зупинки не висловила жодного заперечення щодо факту керування нею транспортним засобом та окрім неї на місці зупинки інші особи відсутні.

Також в поясненнях особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначила, дослівно: «09.10.2023 року біля 16:23 год. я в м. Кодима по вул. Соборній керувала власним автомобілем Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 та мене було зупинено працівниками поліції» та міститься відмітка з підписом ОСОБА_1 ..

Факту керування транспортним засобом Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на місці зупинки та під час складання протоколу ОСОБА_1 не заперечувала.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, судом не приймаються, оскільки водій ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу та під час складання протоколу про адміністративного протоколу жодним чином не заперечувала факту керування транспортним засобом Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому з`явлення таких посилань лише суду, розцінюється як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не вжито жодних дій щодо надання ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги спростовуються матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 розписалась про ознайомлення з правами передбаченими статтею 268 КУпАП, проте будь яких клопотань не заявляла.

Крім того, під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді ОСОБА_1 належним чином повідомлялась про розгляд справи, користувалась послугами адвоката, який був присутній в судовому засіданні та надавав пояснення, тобто ОСОБА_1 в повній мірі скористалась своїми правами передбаченими Конституцією України та КУпАП.

Отже, по справі не встановлено таких обставин, які б стали підставою для скасування судового рішення.

Доводи ж апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди ОСОБА_1 зі складенням щодо неї протоколу та ухваленням постанови судом.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Покиньбороди Миколи Петровича, в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кодимського районного суду Одеської області від 06 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 22 січня 2024 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький