Провадження 3/557/179/2024
Справа 557/102/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року селище Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Оленич Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гоща справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділення поліції №5 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №988750 від 09 січня 2024 року, ОСОБА_1 07 січня 2024 року о 19 годині 30 хвилин ухилилась від виконання, передбачених ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», обов`язків відносно своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: перебувала в стані алкогольного сп`яніння, не приділяє належної уваги донці.

Дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого їй правопорушення за вказаних у протоколі обставин не визнала та пояснила, що 07 січня 2024 року з чоловіком та дітьми була вдома та знаходилась у тверезому стані, чому ОСОБА_3 викликав поліцію пояснити не може.

Заслухавши ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши наявні докази в їх сукупності, суддя приходить наступного висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) відповідно до вимог ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до вимог ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №988750 від 09 січня 2024 року, ОСОБА_1 ставиться у провину те, остання 07 січня 2024 року о 19 годині 30 хвилин ухилилась від виконання, передбачених ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», обов`язків відносно своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: перебувала в стані алкогольного сп`яніння, не приділяє належної уваги донці.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні означених вище дій особою, яка уповноважена на складання протоколу, суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №988750 від 09 січня 2024 року, витяг із реєстрації ЄО №90 від 07 січня 2024 року, рапорт ПОГ сектору СВГ відділу превенції Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Дроздюк Т. від 09 січня 2024 року та письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

При розгляді даної справи суддею установлено, що викладені в протоколі обставини фактично ґрунтуються виключно на повідомленні ОСОБА_4 , яке зафіксовано у витягу з ЄО №90 від 07 січня 2024 року, та пояснення якого з даного приводу були відібрані поліцейським 09 січня 2024 року.

Водночас, будучи заслуханим безпосередньо у судовому засіданні, ОСОБА_4 ствердив, що 07 січня 2024 року дійсно повідомив на лінію «102» про те, що ОСОБА_1 залишила своїх дітей та зловживає алкогольними напоями. При цьому, останній вказав про те, що був того дня у будинку ОСОБА_1 , де були її дітей та сусід ОСОБА_6 , однак безпосередньо її у нетверезому стані він не бачив. Чому викликав поліцію та повідомив про обставини, які зазначені у протоколі, ОСОБА_4 пояснити не може, пов`язуючи такі свої дії із перебуванням у стані алкогольного сп`яніння.

Про те, що ОСОБА_4 07 січня 2024 року перебував у стані алкогольного сп`яніння у судовому засіданні ствердили свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Остання, яка є дружиною ОСОБА_4 , повідомила, що обставини, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 їй відомі лише зі слів чоловіка ОСОБА_4 , безпосередньо вона з ОСОБА_1 не знайома та у неї в будинку ніколи не була, в тому числі і 07 січня 2024 року. Свідок ОСОБА_6 окремо зауважив на тому, що коли до будинку ОСОБА_1 прийшов ОСОБА_4 , то остання була у літній кухні, де готувала їсти, а діти разом з ним та її чоловіком були у будинку.

Зважаючи на встановлені вище обставини, приходжу висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , в даному випадку, не може бути визнаний судом належним доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Це ж стосується і рапорта ПОГ сектору СВГ відділу превенції Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Дроздюк Т. від 09 січня 2024 року, дані якого за відсутності інших належних та допустимих доказів не можуть бути покладені в основу доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, суддя звертає увагу на приписи ч. 2 ст. 251 КУпАП, якими обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Суд не є каральним органом. Суд потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення. У разі встановлення такої вини притягнення особи до відповідальності, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суддя приходить висновку про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 184, 247, 283, 284, 287-289 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ю.В. Оленич