Справа № 3/714/159/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2024 р. м. Герца

Суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області Козловська Л.Д., розглянувши провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.185-10 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону від 15.02.2024 року, цього ж числа о 20 год. 30 хв. під час несення служби в прикордонному наряді «Контрольний пост» в районі перехрестя доріг Герца-Дяківці-Тернавка в 500 м. від ок. н.п. Герца курсантом ОСОБА_2 (Входив до складу прикордонного наряду) у порядку визначеному ЗУ «Про дорожній рух», на підставі п. 11 Положення про прикордонний режим, затвердженого ПКМУ№ 1147 від 27.11.1998 було подано сигнал (вимогу) зупинити т/з марки «Хюндай» з номерним знаком НОМЕР_2 . Водій на вимогу не відреагував, пришвидшив рух та вдався до втечі. В подальшому було прийняте рішення про переслідування даного т/з. О 21год. 35хв. 15.02.2024р. прикордонним нарядом Контрольний пост» на напрямку 887 прикордонного знаку на відстані 4500 м. від державного кордону, на території Герцаївського ОТГ Чернівецького району Чернівецької області, шляхом бокування автомобільної дороги було зупинено вище вказаний т/з, висловлено водієві надати документи для перевірки. Водій відмовився надавати документи, для перевірки вів себе агресивно, висловлювався нецензурно лайкою. В подальшому було встановлено особу водія - гр. України ОСОБА_1 . Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги ЗУ «Про державну прикордонну службу України», пункту 11 Положення про прикордонний режим затвердженого постановою КМУ №1147 від 27.11.1998 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 185-10 КУпАП.

Особа яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 15.02.2024 року близько 20:30 год. він перебував у транспортному засобі марки «Хюндай» з номерним знаком НОМЕР_2 , разом із своїм сином ОСОБА_3 а також сестрою ОСОБА_4 . За кермом перебував його син ОСОБА_3 . Вони їхали зі сторони с.Хряцька, проїхавши перехрестя між автодорогами Хряцька-Герца-Дяківці-Тернавка, в сторону с.Дяківці на автозаправку яка розташована за 100 метрів від перехрестя. На перехресті з лівої сторони як їхати в сторону м.Герца перебував тимчасовий контрольний пост, які зупиняли та перевіряли транспортні засоби які виїжджали в м.Герца і в`їжджали. Оскільки зі сторони с.Хряцька в сторону с.Дяківці не було жодних тимчасових знаків зупинки т/з, на перехресті працівники прикордонної служби не зупиняли, їх у темну пору доби навіть не було видно. На перехресті, зупинившись, удостовірившись що жодних перешкод для руху транспортного засобу немає, вони проїхали перехрестя і зупинилися на автозаправці. Через декілька хвилин до них приїхали працівники прикордонної служби, перевірили документи і спитали водія ОСОБА_3 чому він не зупинився на перехресті на блокпості, на що він відповів, що ніхто його не зупиняв і не було позначки для зупинки. На вимогу працівників ДПС, вони під`їхали на транспорті до блокпоста, після чого приїхали районного територіального працівників центру комплектування та соціальної підтримки, які хотіли виписати повістку про виклик до РТЦК та СП ОСОБА_3 . Останній в свою чергу сказав, що повістку буде брати, однак не буде підписуватися ніде. Так як працівники ТЦК не хотіли дати йому повістку без розписки а вимагали підписати акт про відмову від отримання повістки, ОСОБА_3 почав знімати неправомірні дії на свій телефон, після чого працівник прикордонної служби забрав у нього телефон з рук. Намагаючись забрати телефон назад, працівник прикордонної служби ударив ОСОБА_3 рукою в область грудей, внаслідок чого почалась сутичка. ОСОБА_3 скрився з місця події а ОСОБА_1 , разом із сестрою ОСОБА_4 забрали до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в с. Могилівка. На вимогу працівників, ОСОБА_1 підписав документи, які на нього були складені, так як вони сказали що не відпустять їх доки не підпише. Жодних документів на руки вони йому не дали. Що саме підписував ОСОБА_1 він не знає так як йому документи не були прочитані і він не мав з собою окуляри щоб прочитати. Стверджує що він не писав письмові пояснення які наявні в матеріалах справи, лише підписав те що йому дали. Писати на українській мові не вміє оскільки не вчив українську мову і за національністю є румуном.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 15.02.2024 року близько 20:30 год. вона перебував у транспортному засобі марки «Хюндай» з номерним знаком НОМЕР_2 , разом із своїм братом ОСОБА_1 та його сином ОСОБА_3 , транспортом постійно керував ОСОБА_3 . Вони проїхали перехрестя між селами Хряцька-Дяківці-Тернавка-Герца, зі сторони с.Хряцька в сторону с.Дяківці і через сто метрів зупинилися за правої сторони на території заправки. За ними під`їхали на службовій машині працівники прикордонної служби, які встановили і вимагали щоб поїхали з ними назад на до перехрестя так як там стояв блокпост. Заправивши транспорт, ОСОБА_3 сів назад за кермо і поїхали в сторону перехрестя до блокпоста. ОСОБА_4 , перебуваючи в транспортному засобі, побачила що працівники у формі хотіли вручити ОСОБА_3 повістку, після чого почалась між ними сутичка, в результаті чого ОСОБА_3 втік. Її та брата забрали до службового приміщення. Їй сказали що вона може піти, однак вона сказала що вона брата самому не залишить. Від неї жодні пояснення не були відібрані. Через декілька годин працівники прикордонної служби надали ОСОБА_1 на підпис певні документи після чого їх відпустили. На запитання брата що від підписував, ОСОБА_1 сказав їх що сам не знає, головне що відпустили додому. Вона не чула щоб ОСОБА_1 висловлювався нецензурно і когось обзивав та ображав, оскільки він є особою похилого віку, спокійний та урівноважений.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 15.02.2024 року близько 20:30 год. він керував транспортним засобом марки «Хюндай» з номерним знаком НОМЕР_2 , проїхав перехрестя між селами Хряцька-Дяківці-Тернавка-Герца, зі сторони с.Хряцька в сторону с.Дяківці і через сто метрів зупинилися за правої сторони на території заправки. У транспорті перебували пасажири його батько ОСОБА_1 та тітка ОСОБА_4 . На території заправки до них підійшли працівники прикордонної служб та спитали чому він проїхав блокпост на перехресті, на що він відповів, що він зупинився на перехресті, удостовірився, що руху т/з немає перешкод, зі сторони с.Хряцька в сторону с.Дяківці не було будь-яких знаків зупинки т/з не бачив щоб його хтось зупиняв, у звязку з чим проїхав перехрестя. На вимогу працівників прикордонної служби він під`їхав назад до блокпоста, вийшов з машини. Там йому працівники центру комплектування хотіли вручити повістку. Він відмовився підписувати розписку про отримання такої однак не відмовлявся отримувати повістку, внаслідок чого на нього почали складати акт про відмову від отримання. ОСОБА_5 почав знімати події на мобільний телефон, однак працівник прикордонної служби схопив телефон з його рук. Намагаючись забрати телефон, працівник прикордонної служби ударив його в область груді, після чого почалась сутичка і він звідти скрився. На наступний ранок він поїхав у відділення прикордонної служби «м. Герца», де попросив вибачення у працівників прикордонної служби, і йому повернули телефон. Стверджує, що його батько не керував транспортним засобом, не обзивав працівників прикордонної служби і не висловлювався нецензурно.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріали провадження, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП КУпАП, не доведена з огляду на таке.

Протокол про адмінправопорушення не містить кваліфікацію правопорушення, однак з інших доданих до протоколу матеріалів наявне посилання на вчинення водієм адмінправопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Відповідно до ч.1ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимогст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.

За змістом ст.245 КУпАП, суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідальність за ст.185-10 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги."»

Законна вимога прикордонника до громадина не залишати приміщення без дозволу, на думку суду, не є складовою частиною об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.185-10 КУпАП.

Окрім наведеного, відповідно до Закону «Про державний кордон України» та п.11 положення «Про прикордонний режим», затвердженого постановою КМУ №1147 від 27.07.1998 завданнями прикордонної служби є не саме по собі складання протоколів про адміністративне правопорушення, а виявлення порушень законодавства з прикордонних питань, виконання завдань, пов`язаних з боротьбою з організованою злочинністю та запобігання незаконній міграції у межах прикордонної смуги і контрольованого прикордонного району.

Згідно п.4 ст.20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право: шляхом опитування осіб з`ясовувати підстави перетинання державного кордону України, в`їзду на тимчасово окуповану територію або виїзду з неї, не пропускати через державний кордон України, на тимчасово окуповану територію або з неї осіб без дійсних документів на право перетинання кордону або для в`їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї, осіб, які надали завідомо неправдиві відомості під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів або постановою державного виконавця не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України; робити в документах зазначених осіб відповідні відмітки.

Жодних доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 саме п.4 ст.20 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України» суду не надано.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за які законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

В судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 встановлено, що водієм транспортного засобу був ОСОБА_3 , вони виконали вимоги працівників прикордонної служби, повернулися тимчасово встановлений контрольний пост. Судом встановлено, на вимогу працівників прикордонної служби надати документи для перевірки особи вони пред`явили документи.

Дії ОСОБА_1 в частині того що вів себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою, не знайшли свого підтвердження, та такі не містять ознаки непокори.

Дії ОСОБА_1 щодо відмови у пред`явленні на вимогу військовослужбовця ДПС України документів так само не знайшли свого підтвердження. Проте в протилежному випадку ця непокора не містила б у собі ознак злісної непокори, відповідальність за яку передбачена ст.185-10 ч.1 КУпАП.

З урахуванням викладеного провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247 п.1, 283, 284, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.185-10 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: