Справа № 711/97/24
Номер провадження 3/711/165/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Олійник В.М., за участю секретаря Вдовіченко Р.В., за участю особи стосовно якої складено протокол про адміністративне праворушення ОСОБА_1 та його представника адвокат Демиденка А.І.,

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (протокол серії ААД № 625688), про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, пенсіонера, РНОКПП в матеріалах справи відсутній,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що 08.12.2023 року о 23.50 год. в м.Черкаси, провулок Мічуріна, 16, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda CX-5 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Водій від встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння проходити відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа стосовно якої складено протокол про адміністративне праворушення ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає в повному обсязі. Вважає, що обвинувачення стало наслідком упереджених та незаконних дій з боку працівника патрульної поліції ОСОБА_2 , який разом з іншим працівником патрульної поліції, на службовому автомобілі прибули до його місця проживання по АДРЕСА_1 , приблизно в 00 год. 04 хв. 09 грудня 2023, де він в цей час обмітав сніг на своєму автомобілі. Як засвідчують відео дані з їх нагрудних відеокамер, один з працівників поліції задав йому питання: «Чому його автомобіль напередодні з порушенням ПДР України зупинився на перехресті вулиць Нарбутівська-Гуржіївська?» Другий тут же зателефонував якомусь ОСОБА_3 та повідомив його про виявлення автомобіля та водія, який ним не керував, але попередньо знаходиться в нетверезому стані. Тут же поліцейський звернувся до нього, як громадського активіста з проханням підтвердити зупинку його автомобіля на перехресті вищезгаданих вулиць, що за його баченням буде свідчити, як про порушення ним ПДР України, так і про законність його дій, пов`язаних з проведенням його огляду на стан алкогольного сп`яніння. Звичайно, він дещо розгубився, бо обставини цієї події та тієї, що мала місце напередодні, могли скластись для нього негативно. Єдине, що категорично заперечив, то це те, що напередодні і на час затримання він автомобілем взагалі не керував, а тому, вважаючи незаконною вимогу працівників патрульної поліції, відмовився від перевірки на стан алкогольного сп`яніння. Працівник патрульної поліції потребував від нього з`їхати з дороги на узбіччя. Це сталося десь о восьмій хвилині на першу ночі 09 грудня 2023 року і він виконав його вимогу, проїхавши на автомобілі до 3-4 метрів. Звертає увагу на те, що в протоколі безпідставно вказано про те, що він керував автомобілем на вул. Мічуріна, 16 в м.Черкаси 08 грудня 2023 року о 23.50 год. Разом з тим, при цьому працівник патрульної поліції пригрозив йому врахувати, як поїздку на автомобілі факт з`їзду на узбіччя. Зауважив суду, що того вечора він взагалі не керував автомобілем оскільки після відвідання центрального стадіону пішов з друзями до пивного бару, де провів певний час та після чого дружина мала заїхати за ним на їх сімейному автомобілі. Під час того, як він був в барі дружина по телефону неодноразово нагадувала йому збиратись додому, бо із-за снігопаду вона могла не виїхати автомобілем за ним з приватного сектору. Хтось із друзів покликав свого товариша, який на своєму автомобілі розвіз всіх нас по домівках. Як тільки він вийшов з автомобіля біля свого будинку, як в черговий раз зателефонувала дружина і повідомила про те, що вона його не знайшла та повертається автомобілем додому. Дружина його вилаяла біля дому та залишивши автомобіль біля гаража, який був весь в снігу, зайшла в будинок. Він залишився на вулиці та став прибирати сніг з автомобіля і тут під`їхали на автомобілі працівники патрульної поліції. Наголошує на тому, що у обставинах, які склалися з працівниками патрульної поліції, він повів себе так, як зафіксовано на нагрудних відео камерах патрульних. Вважає, що відбулася провокація з боку працівників поліції на вчинення ним адміністративного правопорушення. З огляду на викладене вважає, що не вчиняв праворушення вказане в протоколі, оскільки просто виконав пряму вказівку працівника поліції переставити автомобіль, а тому просить суд провадження стосовно нього за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні представник особи стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 адвокат Демиденко А.І., зазначив, що його довіритель вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не визнає. Пояснив, що в той час, як ОСОБА_1 перебував біля свого будинку та обмітав сніг з свого автомобіля, до нього під`їхали працівники поліції, які почали безпідставно звинувачувати його в порушенні ПДР України. При цьому другий працівників поліції зателефонував громадському активісту на ім`я ОСОБА_4 та повідомив його про виявлення автомобіля та водія, який ним не керував та вказав, що останній попередньо знаходиться в нетверезому стані. При цьому працівник поліції звернувся до нього, як громадського активіста, з проханням підтвердити зупинку автомобіля ОСОБА_1 на перехресті вулиць Нарбутівська-Гуржиївська, що за його баченням буде свідчити про порушення його підзахисним ПДР України, так і про законність його дій, пов`язаних з проведенням його огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 категорично заперечив, факт керування транспортним засобом напередодні і на час затримання, а тому відмовився від перевірки на стан алкогольного сп`яніння. Після цього, один з працівників патрульної поліції в наказовому порядку вимагав у ОСОБА_1 з`їхати з дороги на узбіччя, що він і зробив. Після виконання вимоги поліцейського останній вказав, що це і є фактом керування автомобілем. Після чого працівники поліції склали стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду його, як водія транспортного засобу, на стан алкогольного сп`яніння. Вважає, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду, оскільки автомобілем не керував, його працівники поліції не зупиняли саме під час керування транспортним засобом. Крім того вважає, що з боку працівників поліції була провокація вчинення правопорушення з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення. За таких обставин, просить суд провадження стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки в судовому засіданні не підтверджено належним чином факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тому вважає, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_5 , який надав пояснення, що ОСОБА_1 він знає давно, це його товариш. Останній повідомив, що 08.12.2023 року близько 23-ої години він заїхав за своїми товаришами, які відпочивали в барі. Він всіх розвіз по домівкам. ОСОБА_1 він також відвіз за місцем проживання останнього, після чого поїхав у своїх справах. Тобто додому ОСОБА_1 привіз саме він на своєму автомобілі.

Заслухавши пояснення особи стосовно якої складено протокол ОСОБА_1 та його представника адвоката Демиденка А.І., свідка ОСОБА_5 , дослідивши письмові матеріали справи, відео з АЗС та відео з камер працівників поліції, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст.14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно до вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В матеріалах справи містяться відеозаписи боді-камери працівника поліції, який здійснював оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

У розумінні ст.251 КУпАП, відеозапис місця події на рівні з іншими фактичними даними є доказами, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.

Із вказаних відеозаписів боді-камери працівника поліції, долучених до матеріалів справи, вбачається, що працівники поліції під`їжджають до автомобіля. В цей час один з поліцейських під час спілкування по телефону зазначає, що у них відсутнє відео того, як ОСОБА_1 керує транспортним засобом. Після сказаного, до автомобіля який стоїть на дорозі підходить один з працівників поліції та каже ОСОБА_6 про необхідність прибрати автомобіль з узбіччя, на що останній погоджується та від`їжджає в сторону. Після чого працівник поліції одразу ж йде за автомобілем та коли автомобіль зупинився просить надати документи для перевірки та пройти огляд на стан сп`яніння. В подальшому на відео йде суперечка між працівниками поліції та ОСОБА_1 , в ході якої останній вказує, що не керував автомобілем, а переставив його саме за вказівкою поліцейського, та не робив би цього, як би йому про це не сказали.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Згідно ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Наявність провокації з боку працівників поліції стверджується поясненнями ОСОБА_1 та переглянутим відеозаписом боді-камер працівника поліції.

З відеозапису, а також враховуючи, пояснення ОСОБА_1 , стає очевидно, що весь алгоритм дій працівника поліції, який фактично спонукав до вчинення адміністративного правопорушення, повністю сплановані та виконані працівником поліції задля складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на досліджені судом докази, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом вимушено, за вказівкою поліцейського забрати автомобіль з місця його стоянки. Доказів, які б спростували пояснення ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Більше того, вказані обставини повністю узгоджуються з даними відеозапису подій, згідно яких, працівник поліції повністю визнає та погоджується з обставинами надання ОСОБА_1 вказівки про переміщення транспортного засобу та подальшої його зупинки працівником поліції, фактично відразу після початку руху автомобілем особою притягнутою до адміністративної відповідальності.

КУпАП не містить визначення поняття провокація, як і в цілому національне законодавство. Натомість Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зробив дефініцію такого поняття та критерії для розмежування законних дій співробітників поліції від провокації до вчинення злочину.

Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства». (Рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти російської федерації» від 26 жовтня 2006 року, «Ваньян проти російської федерації» від 15 грудня 2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.)

Європейським судом вироблена концепція провокації, яка порушує пункт 1 статті 6 Конвенції, і є відмінною від застосування законних оперативних методів попереднього розслідування. Ним встановлено, що, тоді як застосування спеціальних методів розслідування, зокрема негласних, не може саме по собі порушувати право на справедливий судовий розгляд, небезпека поліцейської провокації в результаті таких заходів передбачає, що їх застосування повинно бути обмежене зрозумілими рамками (рішення ЄСПЛ від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви»).

Під провокацією (поліцейською) ЄСПЛ розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Отже у рішеннях ЄСПЛ, судом зазначено те, що притягнення особи до відповідальності за правопорушення, вчинене внаслідок провокації (підбурювання) із сторони поліцейських буде свідчити про порушення ст. 6 Конвенції.

Матеріалами справи підтверджено, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом фактично було спровоковано самими працівниками поліції, які у подальшому склали протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, мала місце провокація вчинення правопорушення працівниками поліції у розумінні ЄСПЛ, тобто схиляння суб`єкта до певних протиправних дій з метою подальшого їх виявлення та порушення питання адміністративного переслідування.

Згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що з боку працівника поліції була провокація у вигляді спонукання особи до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7, ст. 9, ст. 221, п. 1 ст. 247 , ст. 251, ст. 256, ст. 279, ст. 280, ст.283, ст.284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутності у його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В. М. Олійник