П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дегтяренко К.С., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватний підприємець, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

встановив:

З протоколу серії ААД №410207 від 27 жовтня 2023 року, вбачається 26 жовтня 2023 року о 23 год. 36 хв., в м.Ужгород на перехресті вул..Капушанська Баб`яка, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Toyota Auris державний номерний знак НОМЕР_1 стала учасником ДТП та перебувала у стані алкогольного сп`яніння, результат позитивний 1,38 %, що підтверджується висновком лікаря нарколога 2181 від 27 жовтня 2023 року.

Своїми діями порушила вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 надані: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №410207 від 27 жовтня 2023 року, висновок щодо результатів медичного огляду від 26 жовтня 2023 року №2181, письмові поясненняОСОБА_1 від 26 жовтня 2023 року, копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №410206 від 27 жовтня 2023 року, рапортом працівника поліції, DVD диск та іншими матеріалами справи.

В судовому засіданні 19.02.2024 року ОСОБА_1 , своєї вини не визнала, зазначила, що у стані сп"яніння не перебувала, описала події які відбулись 26.10.2024 року, зазначила, що потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого вимушена була викликати поліцію, під час формлення протоколі, щодо ДТП працівники запідозрили у неї стан сп"яніння, вона погодилась пройти огляд.

Представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Ракущинець А.А. надав пояснення аналогічні поданим раніше письмовим поясненням, просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання 07.03.2024 року ОСОБА_1 та її представник не з`явились, про день час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Заслухавши пояснення представника особи, відносно якої запроваджено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.130 керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів,що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність по ній настає 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України), 2) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України), 3) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5ПДР).

Доводи адвоката, щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд констатує наступне.

У відповідності до вимог п.1.10ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка полодіє чи керує автомобілем, підлягає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Факт керування транспортним засобом підтверджується відеозаписом, що доданий до матеріалів справи та поясненнями самої порушниці наданими в суді та письмовими поясненнями доданими до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, згідно яких остання зазначила, що керувала транспортним засобом та після вчинення ДПТ викликала поліцію.

Щодо неточностей протоколу про вчинення адміністративного правопорушення на які посилається захисник, суд зазначає наступне.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом по справі, а лише встановлює обставини вчинення правопорушення, як і рапорт працівника поліції. Разом з тим як і протокол так і рапорт працівника поліції знаходяться в об`єктивній взаємодії з іншими доказами.

Що стосується посилання адвоката, щодо ненадання цілісного відеозапису, слід зазначити наступне.

Зазначені доводи захисника не свідчить про недопустимість вказаного доказу, оскільки його якість та обсяг відображають з достатньою повнотою, стан водія, його поведінку та дотримання працівником поліції вимог закону. Доказів того, що даний відеозапис сфальсифіковано чи на ньому відображено інші обставини, ніж зазначені у протоколі, матеріали справи не містять.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Враховуючи вищевказане, доводи адвоката Ракущинець А.А., висловлені у письмовому запереченні, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не спростовують наданих суду доказів наявних в матеріалах справи та відповідно вини ОСОБА_1 ..

Щодо тверджень адвоката, про неможливість позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, враховуючи, що на момент подій описаних у протоколі строк дії посвідчення минув, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» №184 від 03.03.2022 (далі постанова КМУ №184 від 03.03.2022), установлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився. Вказана постанова, зокрема і підпункт 1 пункту 1, набрали чинності 03.03.2022.

У преамбулі вказаної постанови КМУ №184 від 03.03.2022 вказано, що вона прийнята відповідно до статей 12-1, 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні».

З огляду на викладене вважаю, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обставини, що пом`якшують відповідальність судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують відповідальність судом не встановлено.

З урахуванням викладеного та враховуючи характер та ступінь адміністративного правопорушення, особу правопорушника, обставини справи, санкцію статті ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, що ОСОБА_1 , слід призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 років.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ч.1 ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Крім того, з ОСОБА_1 належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений ч.5 ст.4 Закону України "Про судовий збір", оскільки, відповідно до ст.40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір підлягає стягненню з порушника.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.33, 40-1,ч. 1 ст.130, ст. ст.283-284, 287, 294, 304, 307, 308 КУпАП, суддя,-

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.00 коп. в дохід держави.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя К.С.Дегтяренко