Справа № 363/4216/23 Головуючий у І інстанції Рукас О.В.
Провадження № 33/824/540/2024 Доповідач Дрига А.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника - адвоката Андрейка О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 13 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 13 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 31.07.2023 року о 10 год. 35 хв. у с. Новосілки Київської області по вул. Центральна, керуючи транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млявість мови, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився від відеозапис та в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Вказує, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом вини водія. Зазначає, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки зазначене у ньому не розкриває суті порушення з огляду на положення ст. 266 КУпАП, у протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння саме у закладі охорони здоров`я, жодного належного і допустимого доказу цього матеріали справи не містять.

Заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №484303від 31 липня 2023 року (а.с.1); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3); поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.5, 6) відеозаписі з нагрудної камери поліцейського (а.с.7).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Як вбачається з відеозапису, після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції у процесі спілкування з останнім було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю, про що чітко було повідомлено самому ОСОБА_1 , на що він, як видно з вказаних відеозаписів, не висловив жодного заперечення.

Відповідно до п. 3 Розділу І Інструкції № 1452/735 запах алкоголю з порожнини рота є однією з числа передбачених чинним законодавством ознак алкогольного сп`яніння, що дає працівникам поліції правові підстави вимагати від водіїв транспортних засобів проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на те, що працівниками поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, у працівників поліції у даному випадку було достатньо правових підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

У подальшому, як видно з вказаних відеозаписів, працівники поліції чітко та зрозуміло висловили ОСОБА_1 вимогу щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. З відеозапису не вбачається, щоб ОСОБА_1 неправильно зрозумів вимогу працівників, вимагав роз`яснення процедури проходження огляду на стан сп`яніння тощо. Навпроти, з відеозапису чітко вбачається, що на вимогу працівників поліції пройти у встановленому законодавством порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 повідомляє про факт своєї минулої роботи в органах прокуратури та інші відомості, які за своїм змістом зводяться до спроб уникнути відповідальності.

Після цього, як видно з відеозаписів, працівниками поліції було залучено двох свідків, у присутності яких ОСОБА_1 вже висловлено чітку та конкретну вимогу щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу. Однак від проходження вказаного огляду ОСОБА_1 відмовився, зазначивши, що має на це право. Одночасно з цим зі змісту зафіксованих на відеозаписах розмов чутно, що свідок повідомляє ОСОБА_1 про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки відмова від його проходження також має наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП. У свою чергу ОСОБА_1 повідомляє, що має великий досвід роботи в органах прокуратури, тим самим обґрунтовуючи свою обізнаність у відповідних юридичних аспектах.

Після фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду працівниками поліції повідомляється останньому про факт складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що сам ОСОБА_1 не висловлює жодних заперечень чи зауважень, зокрема, щодо можливого порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння та не надає взагалі будь-яких пояснень з приводу даних обставин.

У свою чергу подальшому з відеозапису видно, що ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що він передумав, щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу. Однак працівники поліції відмовляють йому у проведенні відповідного огляду, мотивуючи це тим, що ОСОБА_1 вже відмовився від проходження огляду та продовжують складати матеріали.

Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту - Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту - Порядок № 1103).

Перевіркою даних відеозаписів та матеріалів провадження, порушень вказаних вимог закону, які б могли стати підставою для скасування рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу і пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги працівника поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення останнім адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, постанову судді Вишгородського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 щодо її скасування - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову суддіВишгородського районного суду Київської області від 13 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига