Єдиний унікальний номер №943/277/24
Провадження №3/943/231/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Журибіда Б.М., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника ВАП УПП у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

04 лютого 2024 року о 10 год. 07 хв. в смт. Красне по вул. І. Франка, 20 Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_2 повторно протягом року керував транспортним засобом марки «Део-Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги пункту 2.1 «а» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, яке передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, незважаючи на повідомлення його судом про час і місце розгляду справи, а клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Відтак, на підставі ст. 268 КУпАП, дану справу розглянуто у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Крім того, в силу приписів пункту 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Приписами частини п`ятої статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті, зокрема, у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що діяння ОСОБА_2 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 278337 від 04.02.2024, яким підтверджено факт повторного протягом року керування ОСОБА_2 транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, що є порушенням вимог пункту 2.1 «а» ПДР України, із чим ОСОБА_2 фактично погодився, зазначивши у вказаному адміністративному протоколі, що їхав по їжу дитині та більше не буде, незважаючи на його ознайомлення із указаним протоколом під особистий підпис у ньому.

Також вина ОСОБА_2 у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, доводиться неоспореною ним постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1371319 від 04.02.2024, якою підтверджено те, що водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Део-Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 5 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу 510 грн..

При цьому, як доказ повторності органом поліції долучено до справи рапорт інспектора СРПП ВП № 2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області лейтенант поліції Софія Равська від 05.02.2024, який згідно бази ІСК ІПНП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є позбавлений права керування транспортними засобами терміном на три роки, згідно постанови Буського районного суду Львівської області від 11.11.2022 року, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП із накладенням на останнього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн.

Окрім вищенаведених доказів, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, доводиться також долученими до протоколу матеріалами відеофіксації правопорушення (диск CD-R).

Відтак, із представлених вище доказів, які у своїй сукупності є логічними та послідовними, об`єктивно убачається те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення, у відповідності до вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

Натомість, санкцією частини п`ятої статті 126 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

В силу приписів частини першої статті 28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

Також частиною першою статті 29 КУпАП передбачено, що конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Однак, як убачається із матеріалів справи, зокрема із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 278337 від 04.02.2024, що транспортний засіб марки «Део-Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , належить ОСОБА_3 , тобто автомобіль не перебуває у приватній власності правопорушника ОСОБА_2 ..

Відтак, суд вважає, що оплатне вилучення транспортного засобу, як вид адміністративного стягнення, у даному випадку не може бути застосоване щодо правопорушника ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Таким чином, ураховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника, суд вважає, що з метою виправлення правопорушника та запобіганню вчинення ним нових правопорушень, ОСОБА_2 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, оскільки відносно правопорушника винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відтак у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на користь держави, що відповідає положенню ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 29, 34, 35, 40-1, 126, 245, 251, 268, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСИКА ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн. (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок) в дохід держави з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд.

Суддя Б. М. Журибіда