Справа № 126/297/24
Провадження № 33/801/355/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Рудь О. Г.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 07 березня 2024 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КУпАП,

встановив:

Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 07 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн в дохід держави без конфіскації зброї.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору на користь держави (згідно постанови Бершадського районного суду Вінницької області від 07 березня 2024 року про виправлення описки).

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

У скарзі зазначає, що він не був ознайомлений з матеріалами справи та не був належним чином повідомленим про місце та час судового засідання, тому участі у справі взяти не міг. Судову повістку на 06.03.2024 він не отримував, підпис на повідомленні ні йому, ні члену його родини не належить. Він не міг припустити, що розгляд справи відбудеться до того, як він отримає рішення щодо відводу судді Рудь О.Г.. З 1997 року він перебуває в Українському товаристві мисливців та рибалок, квиток №707209 від 29 серпня 1997 року, а також у нього присутній дозвіл на зберігання гладкоствольної мисливської зброї ІЖ-81 та ІЖ-27, який дійсний до 20 березня 2025 року та зберігається в призначеному для збереження мисливської зброї сейфі. У ході проведення обшуку на вилучену з сейфу мисливську гладкоствольну зброю Tudors В28 калібр 12 за № НОМЕР_1 в сейфі для зберігання зброї з вказаною гладкоствольною мисливською зброєю перебував дозвіл №1121 серії НОМЕР_2 на ім`я уже покійного ОСОБА_2 , його кума та сусіда, який загинув на війні та був похоронений в м. Бершадь 10 грудня 2023 року. У його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КУпАП, оскільки ОСОБА_3 переніс свої дозвільні документи на зброю та саму зброю без його відома та без його згоди у його відсутність до нього в будинок. Все це ОСОБА_3 здійснив за участю його дружини та скориставшись її необізнаністю законодавстві та близькими стосунками їхніх родин, у якого була підозра на викрадення майна під час його служби у ЗСУ. До проведення обшуку він не знав про наявність в сейфі зброї. 13 січня 2024 року вказану зброю, після вилучення, було повернуто йому на відповідальне зберігання до 29 січня 2024 року, а вже 29 січня 2024 року відносно нього було складено протокол.

Також ОСОБА_1 просить допитати, як свідка, ОСОБА_4 , яка надасть пояснення стосовно зброї та дозволів на зброю, яка належить ОСОБА_3 ..

Розглянувши вказане клопотання, апеляційний суд вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки вказана особа не допитувалася в суді першої інстанції і апелянтом не зазначено, які саме обставини перешкодили йому заявити таке клопотання в суді першої інстанції.

Крім того, ОСОБА_1 не обґрунтовано, які саме пояснення може надати ОСОБА_4 по суті порушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, мотивуючи тим, що копію постанови він отримав 25 березня 2024 року, що є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд виходить з того, що постанову Бершадським районним судом Вінницької області винесено 06.03.2024 у відсутність ОСОБА_1 та згідно супровідного листа від 24.02.2023 направлено на його адресу (а.с.31-35).

Доказів надсилання копії вказаної постанови ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Копію постанови ОСОБА_1 отримав на підставі заяви про видачу копії постанови 25.03.2024, а апеляційну скаргу подав 03.04.2024.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 не був присутнім під час винесення оскаржуваної постанови і копія постанови йому не направлялася, зважаючи на те, що апеляційну скаргу подано протягом десяти днів з моменту отримання її копії, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У статті 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №517148, складеного 29 січня 2024 року старшим інспектором СКОЗ Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Сокурем В.М., 15 грудня 2023 року в АДРЕСА_1 , відповідно до ухвали слідчого судді Бершадського районного суду в ОСОБА_1 проведено обшук, під час якого вилучено мисливську гладкоствольну зброю Tudors В28 калібр 12 № НОМЕР_1 , яка зберігалася без відповідних документів (а.с.2).

Відповідно до висновку експерта від 20 грудня 2023 року №СЕ-19/102-23/21787-БЛ, наданого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 грудня 2023 року за №0000594, рушниця, яка була надана на дослідження, являється гладкоствольною вогнепальною зброєю мисливською рушницею моделі «TUDORS В28М», №15-S0253, 12 калібру, виробництва Туреччини (а.с.4).

З листа слідчого відділу СВ відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Гольмана І. встановлено, що вказана вище зброя належить ОСОБА_3 (а.с.3).

Диспозицією частини першої статті 190 КУпАП передбачена відповідальність за придбання, зберігання, передачу іншим особам або продаж громадянами вогнепальної мисливської чи холодної зброї, а також пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду без відповідного документа дозвільного характеру, виданого уповноваженим державним органом.

Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУПАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та надав їм правову оцінку.

Висновок суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КУпАП України, а саме зберігання вогнепальної мисливської зброї без відповідного документа дозвільного характеру, виданого уповноваженим державним органом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що про наявність зброї в сейфі він не знав, вона належала його покійному кумові та сусідові ОСОБА_3 , який за участю його дружини переніс зброю та дозвільні документи до них в будинок та помістив до сейфу.

Пунктом 8 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, яка затверджена наказом МВС України від 21 серпня 1998 року № 622 визначено, що дозвільна система, що здійснюється органами (підрозділами) поліції, поширюється, втому числі, на мисливську вогнепальну зброю, що належить громадянам.

Для прийняття рішення про надання дозволу на зберігання та носіння мисливської нарізної, гладкоствольної, пневматичної, холодної, охолощеної зброї, пристроїв у порядку, визначеному пунктом 1.5 глави 1 розділу І цієї Інструкції, подається перелік документів, який наведений пунктом 12.5 глави 12 розділу ІІ згаданої Інструкції.

Факт відсутності дозволу на мисливську гладкоствольну зброю ОСОБА_1 не заперечує. Як і не заперечує, що вказана зброя належала ОСОБА_3 , у якого був відповідний дозвіл на зберігання та носіння мисливської рушниці.

У абз. 2 п. 12.12 глави 12 розділу ІІ Інструкції зазначено, що дозволяється за погодженням з органами поліції, де зареєстрована зброя, основні частини зброї та пристрої, тимчасове їх зберігання без права використання в іншого члена сім`ї або найближчої близької особи, а в разі їх відсутності - в органах поліції або в інших громадян, які мають відповідні дозволи на зберігання особистої зброї на час тривалого (понад три місяці) відрядження, перебування на військових зборах або проходження власником зброї строкової служби у Збройних Силах України при дотриманні встановлених правил її зберігання. В особових справах власників зброї робиться запис про передачу зброї, основних частин зброї на тимчасове зберігання.

Однак у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про наявність погодження з органами поліції, у яких зареєстрована належна громадянину ОСОБА_3 зброя, її тимчасового зберігання без права користування у ОСОБА_1 ..

Про зазначені в апеляційній скарзі обставини ОСОБА_1 не вказував протоколі про адміністративне правопорушення, в якому викладено суть адміністративного правопорушення. Будь-які письмові пояснення по суті порушення до протоколу також не додані.

Також ОСОБА_1 не скористався своїм правом на надання письмових пояснень під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 не заперечував, що він несе повну відповідальність за дії, пов`язані зі зброєю, зокрема, зберігання її у сейфі. Дружина його не є мисливцем і не має дозволів на зберігання зброї, а відтак, не має доступу до сейфу.

Апеляційний суд вважає, що описуючи в апеляційній скарзі вищенаведені обставини ОСОБА_1 намагається таким чином уникнути відповідальності.

Та обставина, що вказану зброю після вилучення у ОСОБА_1 було повернуто йому на зберігання, на підтвердження чого ОСОБА_1 надав розписку від 13 січня 2024 року, не має правового значення, оскільки протокол стосується подій, які мали місце 15 грудня 2023 року.

Суд розглядає справи лише в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 також зазначає про те, що суд розглянув справу у його відсутність, про розгляд справи йому не було відомо, а судові повістки ні він, ні члени його родини не отримували. Вважає, що вказане призвело до порушення його прав, визначених КУпАП.

Вказані доводи відхиляються апеляційним судом, оскільки як встановлено з матеріалів справи, судові засідання призначалися на 19.02.2024 та 06.03.2024.

16.02.2024 від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просив у зв`язку з погіршення стану здоров`я відкласти слухання справи, призначене на 19.02.2024.

Тобто, ОСОБА_1 було відомо про те, що справа відносно нього знаходиться на розгляді в суді.

За заявою ОСОБА_1 судове засідання було відкладено на 06.03.2024.

Про розгляд справи як 19.02.204, так і 06.03.2024 ОСОБА_1 був повідомлений засобами поштового зв`язку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Апеляційний суд критично сприймає доводи ОСОБА_1 про те, що поштові відправлення ні він, ні члени його родини не отримували, і що підпис в рекомендованих повідомленнях йому не належить.

Судові повістки направлялися на адресу, яка вказана ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

Не зважаючи на вказану позицію, ОСОБА_1 не заперечує того факт, що він був повідомлений про розгляд справи на 19.02.2024, тобто факт вручення повістки.

Хоча підстави, вказані ним в заяві 16.02.2024 про відкладення розгляду справи не були поважними, оскільки не підтвердженні доказами, суд першої інстанції все ж таки відклав розгляд справи на іншу дату.

Не скориставшись своїми правами, визначеними ст. 268 КУпАП, зокрема, на ознайомлення з матеріалами справи, подання доказів, ОСОБА_1 заявив відвід судді Рудь О.Г., у задоволенні якого було відмовлено.

Тобто ОСОБА_1 не вчиняв дій, спрямованих на розгляд справи, хоча не був позбавлений можливості використати надані йому законом права.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості під час апеляційного перегляду доводити свою невинуватість.

А відтак, вказані доводи не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Підсумовуючи апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правильні висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідив матеріали справи та дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КУпАП.

Тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бершадського районного суду Вінницької області від 07 березня 2024 року задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 07 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало