Справа № 591/548/24 Провадження № 3/591/197/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Сорока М.Р., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів не працює, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_1 14.01.2024 року о 22 год. 55 хв. у м. Сумах по Лінійна, керував транспортним засобом ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я категорично відмовився. За даним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №698901.

ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, не надано доказів поважності причин неприбуття до суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання. І така позиція суду відповідає практиці Європейського суду з прав людини і, зокрема, рішенню від 7 липня 1989 року «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії».

Статтею ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової присутності при розгляді адміністративного матеріалу особи, стосовно якої складено протокол за ст. 130 КУпАП. При цьому, особа, яка притягується до відповідальності наділений правом подати суду письмові пояснення та докази.

За таких обставин, враховуючи відсутність будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи, було прийнято рішення розглянути справу у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на підставі доказів, що наявні в матеріалах справи.

Від захисника ОСОБА_1 адвоката Шпакова А.О. надійшли письмові пояснення, згідно яких просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши адміністративні матеріали справи, вважаю, що ті фактичні дані, що містяться у протоколі від 14.01.2024 серії ААД №698901 та в матеріалах, наданих Управлінням патрульної поліції в Сумській області, дають підстави стверджувати, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 280 КУпАП: орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи завдано матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Глави 20 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначено як захід забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення.

При цьому, порядок проведення такого огляду врегульований: ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103, якою затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок).

Матеріали справи дають підстави стверджувати про те, що поліцейським було дотримано норми чинного законодавства під час проведення огляду на стан сп`яніння, а саме: вимоги ст. 266 КУпАП та Порядку.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується зібраними матеріалами справи, дослідженими у суді, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 1);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд не проводився (а.с. 2);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд не проводився (а.с. 3);

-довідкою, в якій зазначено інформацію про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с. 6).

Окрім того, з досліджених в судовому засіданні відео з оптичного носія даних переконливо та в достатній мірі підтверджені обставини, викладені в протоколі, виконання працівниками поліції вимог КУпАП при їх складанні та дотримання процедури при виявленні у водія ознак сп`яніння.

Також, з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, вважаю, що зібраними доказами, а саме рапортом поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Сумській області Бранцем В., рапортом старшого інспектора ГУНП в Сумській області Глуходідом В., відеозаписами з нагрудних камер поліцейських (а.п. 4, 5, 7-8, 11-13) підтверджується факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Також слід звернути увагу, що відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 вийшов з місця водія транспортного засобу та на початку спілкування з поліцейськими не заперечував, що керував транспортним засобом та що автомобіль дійсно «занесло», тому він і зупинився. Однак в подальшому, змінив свою позицію і почав зазначати, що він не керував т/з та навіть не перебував на водійському сидінні, що беззаперечно спростовується відеозаписом та вказує на вибір способу захисту, пов`язану з ухиленням від відповідальності. В письмових поясненнях захисника знову змінена позиція ОСОБА_1 , згідно якої останній не заперечує того, що сидів на місці водія, однак автомобіль перебував в нерухомому стані, ОСОБА_1 та пасажири слухали музику та спілкувалися. Однак, суд вважає це спробою ухилитися від відповідальності з огляду на викладене вище.

Будь-яких переконливих доводів та доказів зацікавленості чи упередженості ОСОБА_2 при складанні матеріалів правопорушення стороною захисту не наведено.

Щодо розбіжностей в часі, адресі, про які йде мова у письмових запереченнях адвоката, то слід зазначити, що вони не є значними та не впливають на визнання зібраних доказів недопустимими. Також необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на припущеннях, є доводи адвоката про неправильне зазначення пункту ПДР у протоколі.

Інші доводи захисника так само не впливають на визнання зібраних доказів недопустимими.

Відтак, жодних обставин чи фактів, які б давали підстави не довіряти наведеним доказам чи фактичним даним, що в них містяться, у суду не має, тому факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд вважає доведеним.

Враховуючи положення статті 33 КУпАП при накладенні стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а також те, що відповідно до відомостей інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» у ОСОБА_1 наявне посвідчення водія, вважаю за необхідне застосувати до правопорушника стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з правопорушника необхідно стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ст. 36, ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 283, ст. 284 КУпАП суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605,60 гривень.

У відповідності із ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя М.Р.Сорока