Справа № 503/310/24
Провадження №3/503/357/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП,

встановив:

08 лютого 2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 007453, згідно змісту якого ОСОБА_1 в порушення вимог ч.2 ст. 150 СК України не належним чином виконує свої батьківські обов`язки по забезпеченню необхідних умов для проживання, виховання та розвитку своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки під час обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за місцем мешкання розташованим за адресою: АДРЕСА_1 в будинку було брудно, не прибрано, по кімнатах розкидані речі, посуд брудний, не митий, підлога брудна, по стінах бігають таргани, антисанітарні умови проживання малолітніх дітей, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП..

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала зазначивши, що дійсно в будинку були розкидані речі, але не брудно, також надала до суду фото і відео докази умов проживання своїх малолітніх дітей, а також вказала, що не має інвалідності.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1-3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за Ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП).

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім іншого, ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Зазначенні у змісті протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 007453 від 08.02.2024 року (а.с.2) обставини того, що в будинку за місцем проживання ОСОБА_1 «брудно, розкидані речі, немитий посуд, брудна підлога, по стінах бігають таргани» підлягають доказуванню належними і достовірними доказами як підтвердження дійсного існування неналежного забезпечення необхідних умов для проживання дітей та як наслідок вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

У графі «Санітарний стан житлового приміщення» в акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 30.01.2024 року (а.с.5) зазначено, що «У будинку жахливі умови проживання, речі розкидані, посуд не митий, підлога брудна, по стінах лазять таргани».

Також в акті візиту в сім`ю від 30.01.2024 року (а.с.6) зазначено, що « ОСОБА_6 -гігієнічні умови недотримані, наявні в будинку таргани. На момент обстеження було встановлено, що санітарно-гігієнічні умови недотримані в будинку затхлий запах, ліжка незастелені, постільна білизна брудна. На вікнах фіранки обірвані та брудні. На підвіконні бігають таргани, по стелі та кутках павутиння». Водночас відзначено, що в будинку тепло, запаси дров та продуктів харчування наявні, діти забезпечені сезонним одягом.

Сама оцінка чистоти пов`язана з суб`єктивним оціночним судженням та може бути доволі відносною. Окрім того, поняття «брудно» не є тотожнім «охайності». Тому суд позбавлений можливості надати оцінку наявності або відсутності такого недоліку та ступеня його негативного впливу на життя дітей.

Однак, до протоколу про адміністративне правопорушення не було додано фотознімків у фототаблиці до акту обстеження умов проживання та/або акту візиту в сім`ю, на яких було б зафіксовано обставини того, що у будинку було брудно, зокрема була брудна підлога, постільна білизна, фіранки та посуд, для підтвердження наведених в них відповідних обставин.

Стосовно розкиданих у будинку речей, то суд відзначає, що в сім`ї четверо малолітніх дітей віком від двох до десяти років, що певним чином пояснює такий стан речей. В свою чергу у багатодітній сім`ї, яка складається з двох дорослих та чотирьох малолітніх дітей, в процесі щоденного готування їжі та її вживання членами сім`ї використаний посуд, що потребує миття, має з`являтися практично постійно і у доволі значному обсягу. Самі обставини розкиданих речей і наявності немитого посуду є ситуаційними та викликаними суто об`єктивними причинами, які не є підтвердженням існування неналежного забезпечення умов для проживання.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що оцінюючи докази, суд повинен керуватися принципом доведення "поза розумним сумнівом", який сформульований в рішенні від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення даного принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282) у відповідності до якого, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

Отже, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, зокрема недостатність доказів невиконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків, виникає розумний сумнів з приводу достовірності відомостей, внесених у протокол про адміністративне правопорушення, а також самих наведених у ньому висновків.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Інших доказів на підтвердження вини матеріали справи не містять.

В свою чергу ОСОБА_1 суду були надані докази на спростування обставин викладених у пред`явленому їй адміністративному обвинувачені викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 007453 від 08.02.2024 року (а.с.2), а саме фотознімки: «IMG-0ca92c698f1f2493c34614e7fcbb57d1-V.jpg», «IMG-1d47231a7c8982205d6add70aa9c3c7a-V.jpg», «IMG-3aa51cc9ac5aeaca3e912cb7006ed4e4-V.jpg», «IMG-5c2f922d4f27d10c19a2c1b44544fa77-V.jpg», «IMG-5cd6acc7d23397b3822b04764e8db6b1-V.jpg», «IMG-6d2256a3d13db648c227109ddf4f9a81-V.jpg», «IMG-646f6619e464e95ecf917847af0c43e5-V.jpg», «IMG-700cabb48540805fb6c05a4d6ed62464-V.jpg», «IMG-3759f37f5a0adc8c54b927c9ca77d7fd-V.jpg», «IMG-5956b4caecd39762932e9bfdaac0e139-V.jpg», «IMG-c0ef4fe94b656b3a0a6a32ed0116ceae-V.jpg», «IMG-c9f574acb43c6b1eb4e34ccdcd7c5a51-V.jpg», «IMG-d34484777ee72a6592f9df-V.jpg», «IMG-e2fd05e9ed233c1ccd7c1d2c81a3932d-V.jpg» і «IMG-f7c6c61e646ac8000d9fd23ce9b34d3f-V.jpg» та відеозапис «video-ebfa0152d63dbdb57c5102b7ffe06e45-V.mp4».

Із зазначених фото і відеоматеріалів, які були дослідженні під час судового розгляду шляхом їх демонстрації, не вбачається наявності у помешканні обставин зазначених у змісті протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 007453 від 08.02.2024 року (а.с.2), в акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 30.01.2024 року (а.с.5) та в акті візиту в сім`ю від 30.01.2024 року (а.с.6).

Згідно ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Зокрема відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЄСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, доповнювати його чи уточнювати.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що під час доведення винуватості особи не має залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи зазначене вище матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять обсягу належних, допустимих і достатніх доказів, на підставі яких суд мав би можливість дійти до неспростовного висновку про наявність в діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу пред`явленого правопорушення. У зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю внаслідок відсутності доказів (недоведеності) винуватості особи.

Керуючись ст. 184, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 за ч.1 ст. 184 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко