ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1644/23 Номер провадження 33/814/220/24Головуючий у 1-й інстанції Коновод О. В. Доповідач ап. інст. Томилко В. П.
Категорія: ч.2 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Томилко В.П. з секретарем Степановою М.Ю., з участю адвоката Якимової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хорольського районного суду Полтавської області від 31 липня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В :

Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого ( зі слів), відомості про ідентифікаційний номер відсутні, мешканця: АДРЕСА_1 ,-

визнаним винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі 2 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Згідно з постановою судді, 13 липня 2023 року близько 22 год. 00 хв. по вул. Шевченка, 50 с. Хильківка Лубенського району керував транспортним засобом марки "ВАЗ 21013" д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова та хода, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на відео, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.130 ч. 2 КУпАП.

Приймаючи рішення по справі суддя, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, вина останнього доведена в судовому засіданні.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення .

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що у поліцейських не було законних підстав для зупинки його транспортного засобу.

З матеріалів справи не вбачається , що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху , за які його слід було зупинити., а тому всі наступні вимоги працівників поліції є неправомірними.

Матеріали справи не містять безперервного відеозапису.

Позиція учасників судового провадження.

Адвокат Якимова О.В. апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до положень ст. ст. 245, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо, а також іншими документами.

Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суддя повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння визначено ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 N 1452/735 (далі Інструкції).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, тобто відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується доказами, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 397675 від 13.07.2023 року, у якому зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення, пояснень свідків, акту огляду на стан сп`яніння у якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , зафіксована відмова від проходження огляду на стан сп`яніння та від підпису, направленням на огляд та відеозаписом вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до матеріалів справи дії ОСОБА_1 кваліфіковано працівниками поліції за ч. 2 ст. 130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність, за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Однак, під час апеляційного розгляду встановлено, що Львівським апеляційним судом 19 грудня 2023 року судове рішення, яке було підставою для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП , а саме, постанова Сколівського районного суду Львівської області від 24 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасована, а провадження закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Крім того, як зазначено в постанові Львівського апеляційного суду від 19.12.2023 року строки накладення стягнення минули ще на час винесення постанови Сколівським районним судом Львівської області від 24.04.2023 року, так як правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП було скоєно 21.04.2022 року.

Інкриміноване правопорушення за ст. 130 КУпАП скоєно ОСОБА_1 13.07.2023 року, тобто після річного періоду після вчинення попереднього правопорушення 21.04.2022 року, а тому суд не вбачає в діях ОСОБА_1 ознаки повторності.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 N 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення".

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 необхідно перекваліфікувати з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує його становище.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що аналіз доказів, які містяться в матеріалах справи дає суду підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Апеляційним судом враховуються обставини справи, характер правопорушення, особа правопорушника, а тому суд вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення згідно санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Водночас, підстав для скасування судового рішення та закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення , про що зазначено в апеляційній скарзі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи наведене вище апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова судді суду першої інстанції скасуванню з винесенням нової постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Хорольського районного суду Полтавської області від 31 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Постановити нову постанову.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Томилко.