ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6231/23 Номер провадження 33/814/235/24Головуючий у 1-й інстанції Сметаніна А. В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Категорія: частина 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

при секретарі Філоненко О.В.,

за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Ковжоги О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Ковжоги Олександра Івановича,

на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП,

стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 05 липня 2023 року о 17 год 15 хв, в м. Полтава по вул. Харківське шосе, 6, керував транспортним засобом BMW 316, д/н НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість мови, неприродна блідість обличчя).

Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України).

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Із постановою судді не погодився захисник ОСОБА_1 - адвокат Ковжога О.І., який в апеляційній скарзі просить постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2023 року скасувати та постановити у цій справі нове судове рішення, яким провадження у справі закрити, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив всі докази по справі, які були надані у розпорядження місцевого суду та порушив загальні принципи розгляду справи.

Скаржник посилається на порушення права на захист під час розгляду справи судом першої інстанції що призвело до постановлення передчасного рішення.

Зазначає, що не встановлено факту керування транспортним засобом, а відеофайли, які маються в матеріалах справи недопустимі докази.

Вказує, що ОСОБА_1 він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Захисник посилається на численні порушення з боку працівників поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Скарга мотивована тим, що під час відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння свідки зазначені в протоколі не були присутні.

Мотиви суду

Відповідно до положень частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2.5. ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 2 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами статті 255 КУпАП, та відповідає вимогам статті 256 цього Кодексу, а тому є належним та допустимим доказом по справі.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 05 липня 2023 року о 17 год 15 хв, в м. Полтава по вул. Харківське шосе, 6, ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 316, д/н НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції.

В ході спілкування у них виникла підозра перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд в установленому законодавством порядку, однак, останній від проходження відмовився.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вимогами статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону були виконані в повному обсязі.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 433709 від 05 липня 2023 року; письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до яких останні підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05 липня 2023 року, а також відеодиском, на якому міститься запис події.

Надавши оцінку зазначеним доказам, суддя дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується й апеляційний суд, а доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності спростовуються матеріалами справи у їх сукупності.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Посилання скаржника на те, що відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, долучені до матеріалів справи, не містять жодного файлу, яким підтверджується факт керуванням ОСОБА_1 автомобілем та на те, що відеофайли, які долучені до матеріалів справи, подані до суду не одним безперервним файлом, не заслуговують на увагу.

Так, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась нагрудним реєстратором, номер якого, дата та час фіксації наявні на відеозаписах, на законних підставах у відповідності до вимог статті 40 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Один і той же електронний документ/відеозапис/ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали, відрізняються один від одного тільки часом та датою їх створення. Записаний на оптичний диск носій інформації, електронний файл у вигляді відеозапису, є оригіналом /відображенням/ електронного документу, який не потребує додаткового завіренням електронним підписом, а тому поліцейські діяли відповідно до Наказу МВС України №1026від 18 грудня 2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису» та будь-яких порушень не допустили.

З долучених до матеріалів справи записів, як з бодікамери працівника поліції вбачається повне фіксування всього перебігу подій - від зупинки транспортного засобу, подальше спілкування з правопорушником, та відповідно складанням за його результатами адміністративного протоколу.

Посилання скаржника, що відеозапис не містить факту керування транспортним засобом спростовується самим відеозаписом, який розпочинається в моменту, коли працівники поліції підходять до автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , двигун автомобіля, при цьому, перебуває в робочому стані, а ОСОБА_1 знаходиться за кермом автомобіля.

Під час всього спілкування останній жодного разу не зазначив, що він не керував автомобілем, в поясненнях, які він надав в протоколі про адміністративне правопорушення цього також не відображено.

Також, доводи скаржника про недопустимість як доказу пояснень свідків, суд не приймає до уваги, оскільки на відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції запросили двох свідків, в їх присутності запропонували водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився.

Відеозаписом подій, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, на якому зафіксовано ту обставину, що ОСОБА_1 під час спілкування два рази відмовляється пройти огляд та стан сп`яніння (17 год 56 хв 04 с та 17 год 56 хв 40 с).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що доводи захисника, що ОСОБА_1 , про те що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння не заслуговують на увагу зважаючи на наступне.

З переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння погоджується, але крім виказання вербальної згоди будь яких дій для проходження огляду не вчиняє та продовжує спілкувати с працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, а в подальшому в присутності свідків відмовився від проходження огляду..

Тобто, своїми діями ОСОБА_1 показує відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Посилання в апеляційній скарзі про порушення його права на захист судом першої інстанції не заслуговують на увагу.

26 липня 2023 року захисник адвокат Ковжога О.І. звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про відкладення розгляду у справі та наданням часу для ознайомлення зі справою. В подальшому, 22 серпня 2023 року, захисник повторно звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду у справі, яке було мотивована тим, що ОСОБА_1 мобілізується, при цьому документів на підтвердження обставин викладених в клопотанні до суду не надано.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відсутність ОСОБА_1 в судовому засіданні не звільняла від обов`язку захисника прибути за викликом до суду.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення частиною 2 статті 251, статтею 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника, що його права судом порушені не були. Суд першої інстанції не позбавляв сторін у справі надавати свої письмові пояснення з приводу обставин у справі на які вони хочуть звернути увагу суду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Апеляційний суд звертає увагу, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За змістом частини 1 статті 268 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки, у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб або участь такої особи визнана обов`язковою.

З врахуванням вищевикладеного, доводи апелянта про порушення судом права на захист в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає необґрунтованими. За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було забезпечено ОСОБА_1 можливість реалізації права на доступ до правосуддя, а тому доводи скарги про порушення його прав в місцевому суді, апеляційний суд визнає неспроможними.

Під час апеляційного перегляду по справі не встановлено порушень працівниками поліції вимог статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наявність яких могла свідчити про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Висновки суду

Отже, жодних об`єктивних даних, які б спростовували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не встановлено.

При цьому, суд звертає увагу, що посилання в апеляційній скарзі на те, що постанова суду першої інстанції неналежним чином мотивована не дає підстави для задоволення апеляційної скарги, так як наведені в апеляційній скарзі аргументи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за частиною 1 статті 130 КУпАП є правильною та обґрунтованою.

Стягнення накладено у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ковжоги Олександра Івановича залишити без задоволення.

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль