Справа № 517/348/24
Провадження № 3/517/295/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 року смт Захарівка

Суддя Фрунзівського районного суду Одеської області Меєчко О.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мардарівка Ананьївського району Одеської області, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Фрунзівського районного суду Одеської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення нею правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Протокол складений інспектором ЮП СП Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Михайловіною М.С.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 24 лютого 2024 року серії ВАВ 567971 вбачається, що 24 лютого 2024 року біля 15 год 30 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 ухилялась від виконання передбачених законом обов`язків щодо належних умов життя та здоров`я своїх малолітніх дітей, а саме в будинку був брудний посуд, речі лежали не на своїх місцях, чим порушила вимоги ч. 2 ст. 150 СК України та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 , якій роз`яснені судом положення ст. 268 КУпАП вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, при обставинах вказаних у протоколі не визнала та пояснила, що вона раніше вже попереджалася працівниками служби у справах дітей про необхідність підтримання чистоти по порядку у будинку, а також створення належних умов життя та виховання дітей. У зв`язку з цим, вона почала робити ремонт у будинку. На момент перевірки умов проживання працівниками служби у справах дітей, у будинку тривали ремонтні роботи, та вона встигла побудувати нову грубу, але не встигла її побілити. Також вона не встигла побілити стелю у будинку. Відсутність ідеальної чистоти вона пояснила досі триваючими ремонтними роботами. Також повідомила, що вона є матір`ю дев`ятьох дітей, найменшій дитині на момент перевірки було менше місяця. Того дня діти снідали перед тим, як піти до школи та посуд вона фізично не встигла помити, оскільки найменша дитина потребує постійного догляду. Крім цього, речі по будинку розкидані не були, а лежали на кріслі після прання. На даний час ремонт закінчено та в будинку чистота.

Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд встановив наступне.

Частиною ч.1 ст.184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя,навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, тощо.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995, у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

У справах Малофєєва проти росії (Malofeyevav.Russia, рішення від 30.05.2013) та Карелін проти росії (Karelinv.Russia, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

На підставі викладеного суд вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання правопорушниці винною.

На підтвердження вини ОСОБА_1 відповідальним працівником поліції, крім вказаного протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1), також було надано письмові пояснення від 24 лютого 2024 року власноручно написані інспектором поліції Михайловіною М.С. від імені ОСОБА_1 та підписані останньою (а.с. 2), копію акта обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 та її малолітніх дітей (а.с. 4).

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24 лютого 2024 року серії ВАВ 567971 вбачається, що 24 лютого 2024 року біля 15 год 30 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 ухилялась від виконання передбачених законом обов`язків щодо належних умов життя та здоров`я своїх малолітніх дітей, а саме в будинку був брудний посуд, речі лежали не на своїх місцях, чим порушила вимоги ч. 2 ст. 150 СК України.

Згідно із письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24 лютого 2024 року, вбачається, що вона знаходиться під супроводом служби у справах дітей. Під час обстеження працівниками служби у справах дітей житлово-побутових умов її будинку було виявлено, що в оселі був брудний посуд, речі лежали не на своїх місцях.

Відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 та її дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , вбачається, що фахівцем соціальної роботи ОСОБА_10 та т.в.о. начальника служби у справах дітей Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області було проведено огляд умов проживання вказаних осіб 24 лютого 2024 року. При обстеженні матеріально-побутових умов житлового приміщення ОСОБА_1 встановлено, що в будинку незакінчений ремонт. На момент обстеження в будинку було брудно. Варто відмітити, що обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 та її дітей було проведено без присутності відповідального працівника поліції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.184 КУпАП, вказавши, що на час перевірки в будинку здійснювалися внутрішні ремонтні роботи у зв`язку з чим у оселі могло бути не зовсім чисто, що також підтверджується дослідженим вище актом обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 від 24 лютого 2024 року (а.с. 4).

Крім цього, суд бере до уваги пояснення ОСОБА_1 відносно того, що вона є матір`ю дев`ятьох дітей, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей та довідкою наданою Затишанською селищною радою Роздільнянського району Одеської області № 86 від 11 березня 2024 року (а.с. 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13). Найменшій дитині, а саме ОСОБА_3 на момент перевірки було менше місяця та вона потребувала практично постійного догляду. У зв`язку із цим та ураховуючи наявність на утриманні ОСОБА_1 інших дітей вона фізично могла не встигнути помити посуд та скласти випрані речі до приїзду працівників служби у справах дітей.

Інших будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі, суду не надано та не зазначено про наявність таких доказів.

Згідно з ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

Таким чином, викладені обставини, досліджені в судовому засіданні, свідчать про те, що в даному випадку суду не надано доказів невиконання ОСОБА_1 передбачених законом обов`язків щодо виховання дітей.

На підставі викладеного вище суд вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання ОСОБА_1 винною.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, що підлягають доказуванню в цій справі, та оскільки наявні матеріали справи не містять доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують факт ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законом обов`язків щодо забезпечення належних умов життя свого малолітніх дітей, а тому вказане є підставою для закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням положень ст. 283 КУпАП у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення судовий збір стягненню не підлягає.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 7, 9, 245, 251, 252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мардарівка Ананьївського району Одеської області, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за частиною 1 статті 184 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: