Номер справи 220/1772/23
Номер провадження 3/220/14/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Дурач О.А., за участю секретаря Сербіної І.В., захисника Єланського О.Г., розглянувши матеріали, що надійшли від Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області, та Військової частини НОМЕР_1 у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, старший солдат оператор першого відділення взводу протитанкових ракетних комплексів роти вогневої підтримки першого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

16.11.2023 року о 18-21 год. в Донецькій області, Волноваський район, в с. Комар, вул. Шкільна, буд. 41, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENO MEGANE номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий сильний запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння обличчя, порушення координації рухів. Від проходження огляду на місці, та застосування газоаналізатора алкотестеру «Drager-6810», та проходження медичного в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування транспортним засобом був відсторонений.

Крім того, згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення № 1СБ/36 за ч. 3 ст. 172-20 від 15.01.2024 року, встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Положення про проходження громадянами України військової служби Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, проходить військову службу у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді оператора першого відділення взводу протитанкових ракетних комплексів роти вогневої підтримки першого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Поряд з тим, незважаючи на вищезазначені вимоги нормативних актів, старший солдат ОСОБА_1 , 15.01.2024 року знаходився та виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані в місці тимчасової дислокації в районі АДРЕСА_2 .

Приблизно о 13 год. 30 хв. 15.01.2024 року старший солдат ОСОБА_1 був виявлений в місці тимчасової дислокації в районі АДРЕСА_2 заступником командира батальйону з морально-психологічного забезпечення 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 та за підозрою перебування в стані алкогольного сп`яніння, в подальшому, був доставлений до м/п військової частини НОМЕР_1 , з метою освідчення на факт вживання алкогольних напоїв або психотропних речовин.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №11 від 15.01.2024 року, встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 15.01.2024 року о 14 год. 30 хв. виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння - 1,30 проміле.

Таким чином, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, старший солдат ОСОБА_1 , 15.01.2024 року, порушуючи законодавство України щодо встановленого порядку проходження військом ї служби, допустив порушення статей 11, 13, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, тобто, поява в місці тимчасової дислокації в районі с. Комар, Донецької області в стані алкогольного сп`яніння та виконання ним обов`язків служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду.

В судове засідання особа стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення не з`явився. Про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, за допомогою смс повідомлення на контактний номер телефону, та через свого представника. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду він не направляв та про причини неявки не повідомив. Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, суддя вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_1 , оскільки він належно повідомлений про розгляд справи. З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП. Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Захисник особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 надав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, в якому посилався на те, що прилад за допомогою якого відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції пропонували ОСОБА_1 провести огляд на стан сп`яніння - «Drager Alcotest 6810» не є спеціальним технічним засобом, та в попущення вищевказаних вимог, до матеріалів справи не додано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки зазначеного приладу. Визнати відеозапис з нагрудної бодікамери неналежним доказом, на підставі того, що на відеозаписі відсутні дата та час здійснення відеозапису, на відеозаписі відсутні докази керування особою транспортним засобом, з відеозапису не вбачається жодних ідентифікаційних ознак транспортних засобів присутніх на відеозаписі, з відеозапису вбачається що були присутні якісь свідки, однак свідки з`явились через 1,5 години після ймовірної зупинки транспортного засобу, та не можуть бути свідками зупинки транспортного засобу. Також зазначив, що з відеозапису не вбачається причину зупинки транспортного засобу, особі на яку працівники поліції вказували як ОСОБА_1 не роз`яснено прав передбачених ст. 268 КУпАП. Крім того в клопотанні про закриття провадження посилався на те, що в матеріалах справи містяться пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проте не зазначено на підставі якого документа встановлено їх особи, прибули на місце більше чім через 1,5 години після ймовірного вчинення правопорушення, та в поясненнях не зазначено яким транспортним засобом керував марка автомобіля ОСОБА_1 . Транспортний засіб був зупинений безпідставно, оскільки в матеріалах справи не міститься постанови про притягнення особи до відповідальності за порушення ПДР. З

Також, захисник особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 надав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП відносно правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, в якому посилався на те, що огляд на стан стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушеннями вимог ст. 266-1 КУпАП, а отже є недійсним та не може бути належним доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 .

У судовому засіданні вказані доводи підтримав.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оглянувши відеозапис доданий до матеріалів справи про адміністративні правопорушення, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, судом фактично встановлено наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950р., рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 254 КУпАП найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Щодо правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

У протоколі про військове адміністративне правопорушення 1СБ/36, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП від 15.01.2024 р зазначено фактичні обставини правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_1 .

Стаття 172-20 ч. 1 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення, по-перше, розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, по-друге, за появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-третє, за виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-четверте, за відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідальність за ч. 3 цієї статті настає за умови вчинення цих дій, якщо вони вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Згідно Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 17.03.2014 року і по теперішній час на території України діють умови особливого періоду.

Стаття 1 Закону України «Про оборону України» розкриває поняття терміну «особливий період», - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Правові підстави проведення огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції на стан сп`яніння та його порядок визначені положеннями ст. 266-1 КУпАП.

Зокрема, відповідно до ч.ч. 6, 9 ст. 266-1 КУпАП під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 11 від 15.01.2024 року, стосовно військовослужбовця ОСОБА_1 , доданого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вбачається, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_1 проводився в медичному пункті медичної роти Військової частини НОМЕР_1 , тобто не в закладі охорони здоров`я, а отже процедура такого огляду повинна відповідати вимогам ч. 6 ст. 266-1 КУпАП. Проте, з зазначеного висновку вбачається, що він проведений без застосування спеціальних технічних засобів відеозапису, та без присутності двох свідків, що суперечить вимогам ч. 6 ст. 266-1 КУпАП та відповідно до ч. 9 ст. 266-1 КУпАП такий доказ судом визнається недопустим.

Пояснення свідків, долучені до матеріалів вказаного провадження не можна вважати достатніми доказами перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння, та без зазначення даних свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_6 у відповідному висновку, та з урахуванням відсутності в їх показаннях зазначення про те, що вони були присутні під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, не можна встановити, що такі свідки дійсно були залучені під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння відповідною посадовою особою.

Визнання своєї вини у скоєному правопорушенні особою яка притягається до адміністративної відповідальності, не може бути достатнім доказом на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення.

Нормами КУпАП до компетенції суду не входить зміна кваліфікації правопорушення, яке інкримінується особі, збирання доказів, тощо. Такі дії порушили би принцип рівності сторін та фактично свідчили б про прийняття судом сторони обвинувачення, що є неприпустимим.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції». Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З наведеного вище вбачається, що матеріали справи не містять достатніх та належних доказів на підтвердження вчинення військовослужбовцем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, та даних щодо кваліфікуючих ознак складу правопорушення за ч. 3 ст.172-20 КУпАП, у зв`язку з чим відсутні ознаки об`єктивної сторони складу зазначеного правопорушення, що є підставою для закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Щодо правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 , у скоєнні даного адміністративного правопорушення, повністю доведена матеріалами адміністративної справи, у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 575810 від 16.11.2023 року, згідно якого викладені обставини скоєного правопорушення; вказані обставини підтверджуються й відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 в присутності двох свідків від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «DRAGER 68-10», та проведення такого огляду у медичному закладі; довідкою до протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 575810 від 16.11.2023 року, згідно якої за обліками Національної автоматизовано-інформаційної системи МВС України гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає: АДРЕСА_1 до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП не притягався; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції, від 16.11.2023 року, на ім`я ОСОБА_1 , на огляд до КНП «Добропільське ЛІЛ»; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відносно ОСОБА_1 , де зазначено що, огляд не проводився, відмова від проходження. Також зазначені обставини, а саме факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно яких він пояснив, що 16.11.2023 року о 19-40 годині його було запрошено працівниками поліції в якості свідка при складанні адміністративних матеріалів в присутності нього працівники поліції запропонували громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у встановленому порядку або продути алкотест «DRAGER 6810», на що громадянин ОСОБА_1 словесно відмовився в присутності нього та ще одного свідка, та пояснив що 16.11.2023 року керував транспортним засобом RENAULT MEGANE номерний знак НОМЕР_2 , та письмовими поясненнями свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно яких він пояснив, що 16.11.2023 року о 19-40 годині його було запрошено працівниками поліції в якості свідка при складанні адміністративних матеріалів в присутності нього працівники поліції запропонували громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у встановленому порядку або продути алкотест «DRAGER 6810», на що громадянин ОСОБА_1 словесно відмовився в присутності нього та ще одного свідка, та пояснив що 16.11.2023 року керував транспортним засобом RENAULT MEGANE номерний знак НОМЕР_2 .

Оцінюючі надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими та такими, що узгоджуються між собою у логічному взаємозв`язку та є достатніми для встановлення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у діях ОСОБА_1 .

Так, протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою, він містить всі необхідні реквізити та його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП України. Вказаний протокол містить підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, таінформацію, щодо протоколу додається відеозапис з камери. Особа, щодо якої складений протокол, ознайомлений зі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що підтверджується відповідним підписом зазначеним в протоколі. Від пояснень до протоколу ОСОБА_1 відмовився на підставі ст. 63 Конституції України. Отже, доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КпАП України ст. 63 Конституції України, спростовуються відміткою у протоколі про адміністративне правопорушення про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав та підписом ОСОБА_1 у цьому.

Посилання захисника на відсутність свідків під час зупинки ОСОБА_1 , як на доказ відсутності об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є безпідставним, оскільки під час зупинки транспортного засобу, пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці або в медичному закладі, велася відеофіксація, у відповідності до положень ч. 2 ст. 266 КУпАП. Показання свідків додатково підтверджують дані обставини в частині пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медичному закладі.

Крім того, суд також вважає недоведеними доводи захисника про безпідставність зупинки транспортного засобу, оскільки як вбачається з відеозапису з нагрудної бодікамери доданого до матеріалів справи, транспортний засіб був зупинений в зв`язку з його знаходженням на іноземній реєстрації, та про це було повідомлено водію, та окрім того ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом.

Положення ст. 256 КУпАП не передбачають необхідності додавання до протоколу про адміністративне правопорушення додаткових даних щодо приладів, за допомогою яких проводиться огляд на стан сп`яніння, при чому як на місці, так і у медзакладі. У разі сумніву у відповідності такого приладу вимогам сертифікації, учасник провадження має право заявити відповідне клопотання для витребування таких доказів або надати відповідний доказ самостійно. У даному випадку зафіксовано відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, і підставою такої відмови стало небажання ОСОБА_1 проходити відповідний огляд, але не сумніви у відповідності приладу "Драгер" сертифікації, а тому для правильного вирішення даної справи не має значення посилання захисника на відсутність даних про сертифікацію даного приладу, як на підставу для підтвердження відсутності складу даного адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Суд вважає недоведеними доводи захисника про визнання відеозапису з нагрудної бодікамери неналежним доказом, оскільки на доданих відеозаписах міститься дата та час проведення відеозапису, та проведення відеофіксації проводилась відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, та є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення. Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про додання до нього відеозапису з нагрудної бодікамери № 11, що також спростовує доводи захисника.

Інші доводи захисника , викладені у запереченнях не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються дослідженими судом доказами.

Враховуючи наведене, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці, так і у медичному закладі процедурно відповідає положенням ст. 266 КУпАП, а отже даний факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та доводи сторони захисту вказане не спростовують, а є лише позицією особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з метою ухилення від покарання за скоєне адмістративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, тобто він на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці шляхом продуття газоаналізатора "Драгер-6810" або пройти такий огляд у медичному закладі відмовився, що зафіксовано відеозаписом та в присутності двох свідків.

Отже, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме, будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити порушнику за ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи його особу, а саме те, що дані, які б з негативного боку характеризували його суду не надані, правопорушник проходить військову службу, до адміністративної відповідальності не притягався (докази зворотнього суду не надані), враховуючи ступінь вини ОСОБА_1 у скоєному ним адміністративному правопорушенні, яка доведена матеріалами справи, обставини що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відсутні, та відсутність обтяжуючих вину порушника обставин, суд прийшов до висновку про необхідність піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, саме ця міра покарання буде достатньою для покарання та виправлення порушника, запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Крім того, згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідо до п. 13 ч. 1 стю 5 ЗУ "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Натомість, предметом розгляду даної справи є питання про притягнення до адміністративної відповідальності особи, отже вказана справа не є справою, яка пов`язана з порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, 130 ч. 1 КпАП України суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити порушнику, враховуючи його особу, а саме те, що дані, які б з негативного боку характеризували його суду не надані, правопорушник проходить військову службу, до адміністративної відповідальності не притягався (докази зворотнього суду не надані), враховуючи ступінь вини ОСОБА_1 у скоєному ним адміністративному правопорушенні, яка доведена матеріалами справи, обставини що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відсутні, та відсутність обтяжуючих вину порушника обставин, суд прийшов до висновку про необхідність піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, саме ця міра покарання буде достатньою для покарання та виправлення порушника, запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Крім того, згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Натомість, предметом розгляду даної справи є питання про притягнення до адміністративної відповідальності особи, отже вказана справа не є справою, яка пов`язана з порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, 130 ч.1, 172-20 ч.1, 3, 247 ч.1 п.1, 251, 254, 256, 266, 266-1 КпАП України суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) 00 грн. на розрахунковий рахунок UA0005001, код класифікації доходів бюджету-21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37967785, отримувач коштів Донецьке УК/Дон.Обл./21081300, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код суду (ЄДРПОУ)-02895834, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави на розрахунковий рахунок UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106, МФО-899998, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код суду (ЄДРПОУ) -02895834, судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 копійок.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя О.А. Дурач