ПОСТАНОВА

іменем України

12 березня 2024 року місто Сколе

Суддя Сколівського районного суду Львівської області Микитин Володимир Ярославович, розглянувши справу за матеріалами, котрі надійшли від Відділення поліції № 3 Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Новий Розділ Стрийського району Львівської області, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, незаміжньої, має на утриманні четверо малолітніх дітей, непрацюючої, встановленими законодавством України пільгами не користується, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягалася,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 554805, складеним старшою інспектором СЮП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області капітаном поліції Коваль Н.С. 09.02.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, стверджується, що остання 28.01.2024 року о 23:12 год. за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , не створила належних умов для життя своїм чотирьом малолітнім дітям сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дочці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки у житлі була присутня антисанітарія, усі діти були брудні, а їх речі розкидані.

ОСОБА_1 , яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи двічі належно та завчасно повідомленою за зазначеною нею адресою свого місця проживання про місце, дату та час розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, у судові засідання не з`являлася, про причини своєї неявки суддю не повідомляла. Крім того, інформація про розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП щоразу розміщувалася на офіційному вебпорталі «Судова влада України» Сколівського районного суду Львівської області у розділі «інформація для громадян з найменуванням ГРОМАДЯНАМ (https://sv.lv.court.gov.ua/sud1320/gromadyanam/csz/).

В силу ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, а тому суддя на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП України, вважав за доцільне розглядати цю справу про адміністративне правопорушення за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому, така позиція судді узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36665/02, котре набуло статусу остаточного та відповідно до котрого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. У своїх багатьох рішеннях Європейський Суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого висновку.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 184 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Отже, правовою підставою для покладення відповідальності на батьків за ч. 1 ст. 184 КУпАП, є наявність ознак та елементів складу правопорушення, котра полягає у невиконання ними обов`язків щодо утримання виховання, навчання, захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей. Суддя наголошує, що з`ясування цих ознак і правильне застосування норми права сприяють дотриманню принципів законності й презумпції невинуватості.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, є особи, які володіють батьківськими правами, а об`єктом зазначеного адміністративного правопорушення, є суспільні відносини, що складаються у процесі реалізації конституційних прав неповнолітнього, передбачених законодавством. У свою чергу, права неповнолітніх дітей закріплюються Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», Сімейним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

З огляду на вказане, у разі вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, обмежуються законні права та інтереси неповнолітньої дитини й, відповідно до вказаної статті, неповнолітній, який зазнав порушення своїх законних прав та інтересів внаслідок невиконання чи неналежного виконання по відношенню до нього обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання його батьками або ж одним із них, визнається потерпілим.

Як вбачається з даних, котрі містяться у матеріалах цієї справи про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення належних умов життя своїм чотирьом малолітнім дітям сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дочці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки у житлі була присутня антисанітарія, усі діти були брудні, а їх речі розкидані.

Поряд з цим, потерпілим у складеному відносно ОСОБА_1 вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, її четверо дітей син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які, до того ж, є малолітніми, а не неповнолітніми, не значаться.

Слід також зазначити, що з суб`єктивної сторони вказане правопорушення полягає у дії або бездіяльності батьків, тобто у тому, що вони не виконують або неналежно виконують свої обов`язки щодо забезпечення належних умов життя, виховання та навчання дітей, зокрема не дбають про їх моральне виховання, фізичний розвиток і зміцнення здоров`я, створення необхідних умов для здобуття ними освіти, успішного навчання тощо. Отже, з аналізу зазначеної норми, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не вважається будь-яка дія чи бездіяльність, а лише та, яка чітко передбачена чинним законодавством, та стосується забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Однак у матеріалах цієї справи про адміністративне правопорушення не зазначено та жодним чином не конкретизовано, які ж саме обов`язки не виконувала чи не виконує ОСОБА_1 щодо забезпечення необхідних умов виховання своїх чотирьох малолітніх дітей сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ухиляючись від таких. Натомість зазначено про те, що під час виїзду працівниками поліції до житла ОСОБА_1 , для перевірки повідомленого нею ж факту про вчинення її співмешканцем ОСОБА_6 по відношенню до неї домашнього насильства, ним одночасно було виявлено, що у такому житлі присутня антисанітарія, усі діти ОСОБА_1 були брудні, а їх речі розкидані. При цьому, жодних доказів, котрі б відповідали критеріям їх належності, допустимості, та достатності, на підтвердження наведених обставин, інспектором СЮП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області капітаном поліції Коваль Н.С. до вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення не долучено та судді для їх безпосереднього дослідження не надано.

Відтак суддя, при встановлених у судовому засіданні усіх обставинах даної справи про адміністративне правопорушення, у їх сукупності, дійшов висновку, що направлені до Сколівського районного суду Львівської області адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП та їх аргументація у цілому не підтверджують в її діях складу наведеного адміністративного правопорушення, являються сумнівними.

У свою чергу, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), заява № 5310/71, та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 року № 1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

То ж суддя, враховуючи усе вищезазначене, у відповідності до положень статей 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, зокрема ухилення матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя чотирьох малолітніх дітей, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Так, згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У свою чергу, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись статтями 8-9, 40-1, 184, 221, 245, 247, 251-252, 266, 268, 276, 279-280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або ж вислати особі, щодо якої її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Строк пред`явлення даної постанови до виконання у частині стягнення судового збору становить три місяці.

Суддя Володимир МИКИТИН