Номер провадження: 33/813/205/24
Номер справи місцевого суду: 521/9691/23
Головуючий у першій інстанції Гарський О. В.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Соколовської Є.Р., представника Одеської митниці ДМС України Кептене Д.А., захисника Довгополої О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції її апеляційну скаргу на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Македонії, громадянин Болгарії, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, що був ввезений на митну територію України, а саме: транспортний засіб марки «FIAT CROMA» державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , реєстрації Болгарія.

Стягнутий судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Обставини справи

Відповідно до оскарженої постанови суду, 23 січня 2023 року в пункт пропуску «Орлівка» митного поста «Орлівка» Одеської митниці прибув рейсовий автобус, в якому в якості пасажира слідував громадянин Болгарії ОСОБА_1 .

Під час здійснення митного контролю та перевірки документів, відпрацювання АСАУР, відповідно до інформації АСМО «Інспектор» розділу «Електронний журнал пасажирського пункту пропуску» встановлено, що 08 липня 2021 року громадянином ОСОБА_1 ввезено на митну територію України легковий автомобіль марки «FIAT» «CROMA» державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , реєстрації Болгарія, в режимі «тимчасове ввезення» строком до 1 року. Інформація щодо вивезення за межі митної території України даного транспортного засобу станом на 23 січня 2023 року відсутня.

Таким чином, громадянин ОСОБА_1 перевищив встановлений ч.1 ст.380 МК строк тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування, більше ніж на один рік.

Такі дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч.6 ст.481 МК України як перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб та відносно нього був складений протокол про порушення митних правил №0055/50000/23.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції захисник Довгопола О.О. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2023 року та закрити провадження по справі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що відповідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, в тому числі, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

У протоколі №0055/50000/23 від 23 січня 2023 року вказано, що ОСОБА_1 є громадянином Болгарії та проживає в Македонії, проте не зазначено чи володіє він українською мовою.

Під час складання протоколу перекладач не залучався, чим були порушені права ОСОБА_1 .

При цьому, в протоколі відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 володіє українською мовою і перекладач йому не потрібен.

Захисник зазначила про те, що представником митниці не надано належних і допустимих доказів того, що наслідки вчиненого ОСОБА_1 порушення митних правил представляють собою суспільну небезпеку та завдали значної шкоди суспільним і державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

ОСОБА_1 мав намір вивезти автомобіль з території України, проте був позбавлений такої можливості, у зв`язку з поломкою авто та введенням воєнного стану.

Дії ОСОБА_1 були обумовлені крайньою необхідністю - пересторогою за власне життя і здоров`я, оскільки під час перевезення автомобіля по території України ніхто не міг гарантувати його безпеку.

Позиції учасників апеляційного розгляду

В судовому засіданні апеляційного суду захисник Довгопола О.О. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник Одеської митниці Кептене Д.А. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржену постанову без зміню

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи про порушення митних правил та перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі представника митниці, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Порядок провадження у справах про порушення митних правил встановлений розділом ХІХ Митного кодексу України.

Згідно зі ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч.1 ст.495 МК доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до статей 486, 489 МК, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частиною 6 ст.481 МК України передбачено адміністративну відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Відповідно до ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Абзацом другим частини 4 ст.380 МК України визначено, що тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та наданням забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи захисника та заперечення представника митниці, апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскаржена постанова є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог МК та КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції вірно встановив обставини правопорушення та на законних підставах визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що ОСОБА_1 перетинаючи митний кордон України 08 липня 2021 року на транспортному засобі «FIAT CROMA», державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , реєстрації Болгарія, взяв на себе зобов`язання на вивезення транспортного засобу протягом року.

Проте вказані дії ним виконані не були і станом на 23 січня 2023 року відсутня інформація щодо вивезення вищевказаного транспортного засобу за межі митної території України.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про порушення митних правил №0055/50000/23 від 23 січня 2023 року; доповідною запискою старшого державного інспектора митного поста «Орлівка» Одеської митниці ОСОБА_7 ; довідкою про оцінку та іншими матеріалами справи, які були досліджені судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом.

В апеляційній скарзі сторона захисту не оскаржує фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому порушення митних правил, проте зазначає, що такі дії були вчиненні ним в стані крайньої необхідності - у зв`язку з поломкою авто та введенням на території України воєнного стану. Крім того зазначає, що ОСОБА_1 не володіє українською мовою, під час складання протоколу представником митниці не був залучений перекладач, а отже були істотно порушенні його права.

Апеляційний суд визнає такі доводи необґрунтованими.

По-перше, протокол про порушення митних правил №0055/50000/23 від 23 січня 2023 року був власноруч підписаний ОСОБА_1 (а.с.3-6).

Постає логічне питання, якщо ОСОБА_1 не розумів зміст протоколу, то чому він його свідомо підписував?

По-друге, до протоколу були додані письмові пояснення ОСОБА_1 написані ним власноруч на російській мові. При цьому ОСОБА_1 власноруч вказав про те, що бажає давати пояснення на російській мові (а.с.8).

Надаючи пояснення за власної волі ОСОБА_1 не звернувся до посадової особи, яка складала протокол з клопотанням про необхідність залучення йому перекладача, або захисника.

Крім того, за відсутності захисника та перекладача, ОСОБА_1 не скористався своїм правом, передбаченим ч.1 ст.63 Конституції України - відмовитись від дачі показань або пояснень відносно себе.

При цьому посилання на ст.63 Конституції України міститься на бланку пояснень ОСОБА_1 .

Крім того апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 з 2003 року має посвідку на постійне проживання на території України, він одружений на громадянці України, неодноразово перетинав державний кордон України.

Викладені обставини повністю спростовують доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не розуміє українську мову.

Беззаперечно можливо він не володіє нею досконально на рівні державного службовця, проте рівень його володіння українською, або російською мовами дозволяв останньому звернутися до представника митниці з клопотанням про необхідність залучення йому перекладача або захисника, що останнім зроблено не було.

За таких обставин апеляційний суд констатує, що під час складання протоколу про порушення митних правил процесуальні права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП порушені не були.

Доводи захисника про те, що представником митниці не здійснювала відеофіксація складання протоколу є неспроможними, оскільки виконання таких дій не передбачено жодним нормативно-правовим актом.

В апеляційній скарзі захисник зазначила, що ОСОБА_1 мав намір вивезти автомобіль з території України, проте він був позбавлений такої можливості, у зв`язку з поломкою авто та введенням воєнного стану.

Доводи проте, що автомобіль знаходився у несправному технічному стані апеляційний суд відкидає, оскільки стороною захисту не було надано будь-яких документів, які підтверджують технічну несправність та неможливість подальшої експлуатації автомобілю «FIAT CROMA» державний номер НОМЕР_1 . Крім того, у ОСОБА_1 не було жодних перешкод для вивезення вказаного транспортного засобу за допомогою будь-яких інших технічних можливостей (лафет, буксир, тощо).

Доводи про те, що дії, а точніше бездіяльність ОСОБА_1 щодо вивезення автомобілю була обумовлені крайньою необхідністю - пересторогою за власне життя і здоров`я, оскільки під час перевезення автомобіля по території України ніхто не міг гарантувати його безпеку апеляційний суд також розцінює критично.

Якщо ОСОБА_1 побоювався за власне життя та здоров`я, то чому він повернувся на територію України?

Разом з цим, апеляційний суд бере до уваги Лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, яким військову агресію РФ проти України, що стала підставою для введення з 24.02.2022 року воєнного стану, визнано обставинами дії непереборної сили, які діють до офіційного їх закінчення. Однак, зазначені обставини не призводять до автоматичного звільнення від відповідальності щодо невиконання зобов`язань.

Відповідно до «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявлено митного режиму» якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Докази дії обставин непереборної сили, які завадили ОСОБА_1 звернутись до митного органу до спливу строку тимчасового ввезення, в тому числі, і з введенням на території України з 24 лютого 2022 року воєнного стану, матеріали справи не містять та до апеляційної скарги долучені не були.

Знаходячись поза межами України ОСОБА_1 не був позбавлений можливості звернутися до Державної митної служби України або до Одеської митниці за допомогою електронних засобів зв`язку з заявою для продовження строку тимчасового ввезення автомобілю, в порядку встановленому ст.380 МК України. Жодних перешкод для такого листування апеляційний суд не вбачає.

Посилання на те, що ОСОБА_1 виїхав за межі України, а автомобіль залишив для користування дружині апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки диспозицією ч.4 ст.469 МК України заборонена передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту.

Позиція сторони захисту про те, що наслідки вчиненого ОСОБА_1 порушення митних правил не представляють собою суспільну небезпеку та не завдали значної шкоди суспільним і державним інтересам, правам та свободам інших осіб є голослівною та не узгоджуються з правовою позицією викладеною у рішенні Конституційного Суду від 06.09.2023 № 6-р(I)/2023 по справі № 3-32/2023(66/23) за конституційною скаргою ОСОБА_9 щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу другого частини шостої статті 481 Митного кодексу України.

У пункті 5.5.2. вказаного рішення суд вказав, що суспільна шкідливість діянь, визначених ч.6 ст.481 Кодексу, полягає, зокрема, у тому, що транспортні засоби у зв`язку з перевищенням установлених митними органами строків їх тимчасового ввезення своєчасно не оформлюють для вільного обігу на митній території України з метою ухилення від сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті в разі імпорту таких транспортних засобів.

З огляду на викладені обставини в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Довгополої О.О. є необґрунтованою, а доводи викладені в ній не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

В свою чергу зібрані у справі докази відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.6 ст.481 МК України.

При цьому захисник в апеляційній скарзі не порушувала питання щодо суворості накладення стягнення, а оскаржувала сам факт притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Відповідно до п.1) ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись статями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 481, 522, 529, 530 МК України, - суддя Одеського апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Довгополої О.О. - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2023 року, якою

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко