Справа № 681/22/24
Провадження 3/681/22/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2024 р. м.Полонне

Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Горгулько Н.А.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу поліцейської діяльності №3 Шепетівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого керівником музичної частини в Центральному Будинку культури Полонської міської ради ОТГ, громадянина України,

за ст. 173 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

22.12.2023 біля 15 год. 00 хв. в м. Полонне по вул. Л. Українки, в громадському місці, в приміщенні центрального будинку культури Полонської міської ради ОТГ, ОСОБА_1 безпричинно виражався нецензурними словами на адресу депутата Полонської міської ради 8-го скликання ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок і спокій.

Крім того, 22.12.2023 в період часу з 19 год. по 23 год., перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 в інтернет мережі в додатку «Фейсбук» на загальнодоступній для відвідувачів своїй сторінці, яка підписана «Гога Шкварун», даючи письмові коментарі на рахунок спірних питань щодо здійснення волонтерської діяльності та збору благодійних коштів працівниками центрального будинку культури Полонської міської ради ОТГ, що обговорювалося під час чергової 56-ї сесії Полонської міської ради 8-го скликання, висловлювався на адресу депутата Полонської міської ради 8-го скликання ОСОБА_2 у брутальній, принизливій, непристойній формі, що принижує її честь, гідність, ділову репутацію, публічно виражався нецензурною лайкою, чим заподіяв моральні страждання та переживання, порушив громадський порядок та спокій.

Такими діями ОСОБА_1 , на думку автора протоколу, вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що все було так, як зазначено у змісті двох протоколів про адміністративні правопорушення.

При розгляді справи в судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав.

Свідок ОСОБА_3 , будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що 22.12.2023 відбулась сесія Полонської міської ради. Показав, що він особисто чув нецензурну лексику в сторону ОСОБА_2 і в його сторону. Всі ці лайливі слова тоді були сказані ОСОБА_1 . Вказує, що він чув всі фрази, які звучали. У приміщенні будинку культури людей було багато.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні дала показання, що 22.12.2023 побачила публікації у інтернет мережі Фейсбук. Дуже була здивована, бо ніколи не чула від ОСОБА_1 чи від ОСОБА_2 поганих слів у чиюсь адресу. Вважає, що ОСОБА_2 хотіла щось пояснити у правовому полі, але , може, хтось щось не зрозумів і у Фейсбуці з`явились дуже негарні та непристойні публікації. У переписці було зрозуміло, що мова йде про ОСОБА_2 . Вказує, що після цього телефонувала ОСОБА_1 , хотіла його попросити, щоб він такого не робив, однак він не підняв слухавку.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він був на сесії 22.12.2023, після закінчення якої всі виходили у вестибюль будинку культури. Вказував, що за результатами сесії, де було прийнято рішення не на користь працівників культури, вони думали зробити коридор ганьби для депутатів. Але потім вирішили не опускатись до такого рівня. Різниця між його виходом до вестибюлю та виходом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 становила близько 3-5 хв. ОСОБА_1 у вестибюлі був. Лайкою він не висловлювався.

З показань у судовому засіданні свідка ОСОБА_6 вбачається, що 22.12.2023 сесія розглядала питання про бюджет для працівників культури. Після закінчення сесії у вестибюлі будинку культури було багато людей. Дехто був незадоволений результатом сесії, деякі жінки обурювались, щось говорили між собою, але зазначає, що він не чув нецензурних слів і взагалі не чув від ОСОБА_1 нічого.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дав суду такі показання. Пояснив, що після сесії він був у вестибюлі. Бачив як ОСОБА_8 вийшла сама перша з головою колгоспу «Лабунський». ОСОБА_1 там теж був. Ніхто нікого не ображав. Також вказав, що він знаходився у вестибюлі приблизно 10 хв. і пішов. Тоді, як він був у вестибюлі, із сесійної зали ще не всі депутати вийшли.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що 22.12 2023 вона знаходилась у вестибюлі після сесії. ОСОБА_1 теж знаходився там. ОСОБА_2 із сесійної зали вийшла однією з перших. Вона доволі швидко пройшла. Після сесії люди були трішки збентежені, але ніякої поганої мови вона не чула ні від кого. Також зазначила, що вона взагалі не чула, щоб ОСОБА_1 будь-що говорив.

Свідок ОСОБА_10 , будучи допитаним у судовому засіданні, пояснив, що 22.12.2023 всі почали виходити із сесійної зали. ОСОБА_2 пішла першою. Вважає, що ОСОБА_1 ніяких брутальних чи непристойних слів на адресу депутатів не говорив, тому що останній знаходився на відстані близько 5 м. від нього, а отже, він би це почув. Чи ОСОБА_1 стояв сам тоді чи з кимось, сказати не може, бо не пам`ятає.

Судом при вирішенні питання щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень під час розгляду справи досліджено такі докази:

- дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 565002 від 29.12.2023, відповідно до якого 22.12.2023 близько 15 год. 00 хв. в м. Полонному по вул. Л. Українки, в громадському місці, в приміщенні центрального будинку культури Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_1 безпричинно виражався нецензурною лайкою на адресу депутата Полонської міської ради 8-го скликання ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок і спокій (а.с. 1);

- дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 565003 від 29.12.2023, відповідно до якого 22.12.2023 в період часу з 19 год. До 23 год. , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 в інтернет мережі в додатку «Фейсбук» на загальнодоступній для відвідувачів своїй сторінці, яка підписана «Гога Шкварун»,даючи письмові коментарі на рахунок спірних питаньщодо здійснення волонтерської діяльності та збору благодійних коштів працівниками центрального будинку культури Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади, що обговорювалися під час чергової 56-ї сесії Полонської міської ради 8-го скликання, висловлювався на адресу депутата Полонської міської ради 8-го скликання ОСОБА_2 у брутальній, принизливій, непристойній формі, що принижує її честь, гідність, ділову репутацію, публічно виражався нецензурною лайкою, чим заподіяв моральні страждання та переживання, порушив громадський порядок та спокій (а.с. 31);

- дані заяви ОСОБА_2 , адресованої начальнику ВПД № 3 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, відповідно до змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 просить притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки останній публічно ображав її, чим заподіяв моральні страждання та переживання. Зазначає у заяві, що 22.12.2023 на черговій 56-й сесії Полонської міської ради виносився проект рішення №и 21 «Звіт (інформація) щодо виконання завдань, визначених законодавством, ефективності та доцільності використання бюджетних коштів закладами, підпорядкованими відділу культури та туризму виконавчого комітету Полонської міської ради за 9 місяців 2023 року. На засіданні комісії з питань бюджету, фінансів та соціально-економічного розвитку були присутні: ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , також міський голова ОСОБА_15 та секретар ради Нарожний С.С. Начальник відділу культури та туризму ОСОБА_16 доповіла, що цим відділом було зібрано 1088024 грн благодійних коштів. Згодом у членів комісії постало питання як збираються кошти та як за них звітує відділ. Було зачитано п. 2-5 ст. 7 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» та зроблено зауваження з приводу того, щоб привести у відповідність до законодавства публічний збір благодійних пожертв для ЗСУ. Роз`яснено, що для цього необхідно отримати нотаріально посвідчену довіреність або укласти договір з благодійною організацією, яка зареєстрована у Державному реєстрі волонтерів. Також заявник ОСОБА_2 зазначає, що на ґрунті цього обговорення в сторону депутатів від ОСОБА_1 понеслись погрози, найогидніший різновид словесної брутольності. В приміщенні Будинку культури ОСОБА_1 обзивав ОСОБА_2 нецензурними словами. На своїй сторінці у інтернет мережі Фейсбук ОСОБА_1 висловився у сторону ОСОБА_2 у брутальній, принизливій, непристойній формі, що принижує її гідність, честь та ділову репутацію. Публічно ображав. До заяви долучені додатки: скріншоти із сторінки ОСОБА_1 у Фейсбуці; витяг ст. 7 Закону України № 5073-VI від 05.07.2012 «Про благодійну діяльність та благодійні організації»; звіт (інформація) щодо виконання завдань, визначених законодавство, ефективності та доцільності використання бюджетних коштів закладами, підпорядкованими відділу культури та туризму виконавчого комітету Полонської міської ради за 9 місяців 2023 року; протокол засідання комісії з питань бюджету, фінансів та соціально-економічного розвитку (а.с.3-4);

- дані роздруківки з інтернет мережі (а.с. 5-6).

Не визнання своєї вини ОСОБА_1 щодо вживання нецензурних слів у громадському місці суд розцінює як спосіб захисту, оскільки вина останнього підтверджується належними та допустимими доказами, а саме показаннями свідків, на підставі чого суд може поза розумним сумнівом дійти висновку, що у діях ОСОБА_17 по протоколу від 22.12.2023 (висловлювання нецензурними словами у будинку культури) є склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд, дослідивши докази та з`ясувавши всі обставини у справі, приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 по епізоду від 22.12.2023, зазначеному у протоколі серії ВАД № 565002, правильно кваліфіковано як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, кваліфікуючими ознаками якого є вчинення дій, що порушують громадський порядок і спокій.

По епізоду від 22.12.2023 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, яке вказане у протоколі ВАД № 565003 (а.с. 31), суд зазначає про таке.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст.245 КУпАП, повинен всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганства» № 10 від 22.12.2006, дрібне хуліганство це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом. Оскільки грубе порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом є кримінально караним (ст. 296 ККУ).

Правозастосовна практика виробила певні критерії відмежування хуліганства від інших адміністративних правопорушень.

Отже, дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система суспільних відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій, а також дотримання норм суспільної моралі.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. Тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства і прагне до цього.

Об`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у нецензурній лайці у громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Крім того, обов`язковим елементом об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є наслідки у виді гіпотетичної можливості викликати порушення громадського порядку. Тому, саме по собі поширення неправдивих висловлювань, яке не привело і не могло призвести до порушення громадського порядку, не становитиме порушення ст. 173 КУпАП.

Дрібне хуліганство, як правопорушення, необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну, цивільну чи кримінальну відповідальність. Суд зауважує, що хуліганство виключається за наявності таких умов: конфлікт має місце між знайомими, на ґрунті особистих неприязних відносин, тобто без мотивів явної неповаги до суспільства.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що поширена інформація у мережі Фейсбук в силу свого змісту не містить будь-яких закликів щодо порушення громадського порядку, вона є не фактичним твердженням, а оціночним судженням. Оціночні судження не підлягають їх спростуванню чи доведенню їх правдивості/неправдивості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів ((вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У разі, якщо особа має на меті спростування певної інформації, чи вважає, що поширена інформація завдала їй моральних страждань, вона не позбавлена права звертатись до суду у порядку цивільного судочинства із позовом про захист честі та гідності.

Честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством (ст. 201 ЦК України).

Також суд вважає за необхідне наголосити на такому.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є депутатом місцевої ради, тобто, особою, обраною до законодавчого органу місцевого самоврядування, де представляє інтереси виборців свого виборчого округу Полонської об`єднаної територіальної громади.

Депутат місцевої ради наділеним усією повнотою повноважень та обов`язків, передбачених Законом України «Про статус депутатів місцевих рад» та іншими законами України.

Відповідно до Роз`яснень з питань реалізації окремих положень ст. 51 Регламенту Верховної Ради України (щодо дотримання дисципліни та норм етики), ухвалених на засіданні Комітету 28.04.2021(протокол № 69),чинне законодавство не містить визначення понять «образа» та «образливі висловлювання». Відповідно до тлумачення поняття, наданого в Словнику української мови, образа це зневажливе висловлювання, негарний вчинок і таке інше, що спрямовані проти кого-небуть і викликають у нього почуття гіркоти, душевного болю. У Юридичній енциклопедії наводиться таке визначення поняття образа це приниження честі і гідності особи, виражене в непристойній формі. Це вживання інвективної (різкої, лайливої) лексики, застосування непристойних жестів, міміки тощо.

Крім того, судова практика розгляду спорів щодо образи, образливих слів (висловлювань), у контексті реалізації особою права на захист своєї ділової репутації та /або захист гідності та честі ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, цивільного, роз`ясненнях Пленуму Верховного Суду, на положеннях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини.

В абзацах 3, 5 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», зазначено, що відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності ( на відміну від перевірки істинних фактів) і спростувати.

Водночас Пленум Верховного Суду у згаданій постанові зазначив, що у разі, якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду.

Разом з тим, у п. 21 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009, звертається увага на особливості поширення інформації стосовно публічних осіб та зазначено, що суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12.02.2004 на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У ст. ст. 3, 4, 6 вищезазначеної Декларації вказується, що оскільки політичні діячі і посадові особи, які обіймають публічні посади і здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставляти» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо публічного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Таким чином, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до п. 2 ст. 10 Конвенції, вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати, непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення від 06.10.2015 у справі Карпюк та інші проти України» (Karpyuk and other v. Ukraine).

Крім того, застосовуючи положення ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод у рішеннях «Газета «Україна-центр» проти України», «Нікула проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі», та інших, Європейський суд з прав людини підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими, порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян.

Відповідно до ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Беручи до уваги пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , свідків, допитаних в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, в їх сукупності судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки, що виникли з приводу збору благодійних коштів і тривають певний проміжок часу.

Таким чином, суд, беручи до уваги все вищевикладене, керуючись верховенством права та внутрішнім переконанням, вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні дані, які б свідчили про те, що 22.12.2023 мали місце дії ОСОБА_1 (поширенні інформації у інтернет мережі), спрямовані на порушення громадського порядку та спокою громадян з хуліганських мотивів, а тому приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, про яке йдеться у протоколі ВАД серії № 565003 від 22.12.2023.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, наслідки що настали, дані про особу порушника, зокрема, довідки-характеристики, відповідно до даних якої ОСОБА_1 характеризується з позитивної сторони, ступінь його вини, матеріальний стан, суддя обирає стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч.1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись наведеним, ст. ст. 27, 33, 40-1, 279, 280, 287 КУпАП суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Провадження відносно ОСОБА_1 в частині вчинення адміністративного правопорушення, вказаного у протоколі ВАД № 565003, передбаченого ст. 173 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, зазначеного у протоколі ВАД № 565002, передбаченого ст. 173 КУпАП та накласти нnsf/link1/an_985042/ed_2017_03_10/pravo1/KD0005.html?pravo=1#985042" title="Кодекс України про адміністративні правопорушення; нормативно-правовий акт № 8073-X від 07.12.1984">а нього стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 (п`ятдесят одна) грн в дохід держави (отримувач ГУК у Хмел.обл./Полонська мтг/21081100, код отримувача , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA0022657, призначення платежу адміністративні штрафи та інші санкції).

Стягнути зі ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп. (отримувач ГУК у м. Києві/м.Київ//22030106, код отримувача , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106 призначення платежу сплата судового збору на користь держави).

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути подвійний розмір штрафу, що становитиме 102 (сто дві) грн.

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців.

Суддя Н.А. Горгулько