П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/130/24

Провадження №3/377/53/24

19 лютого 2024 року суддя Славутицького міського суду Київської області Бабич Н.С., за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 173-2 КУпАП, яка надійшла з Відділення поліції № 2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И Л А:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 30 січня 2024 року серії ВАВ № 474804, 27 січня 2024 року, о 18 годині 23 хвилини, ОСОБА_1 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за частиною 2 статті 173-2 КУпАП, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме: кричав та ображав останню нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце якого повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи, що присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою для розгляду даної справи за правилами статті 268 КУпАП, то справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, вважаю необхідним зробити такий висновок.

Відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно із статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Частина 1 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як зазначено у статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Частиною 2 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Отже, об`єктом правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП, є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона згаданого правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів, на які потерпілий має передбачене законом право), внаслідок чого могла бути завдана чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а також у невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений та у неповідомленні уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого перебування в разі винесення такого припису, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 частини 1 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

На підтвердження обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано:

- рапорт старшого інспектора-чергового Відділу поліції № 2 (м. Славутич) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Шопіна М.С. від 27 січня 2024 року, з якого вбачається, що 27.01.2024, о 18 год. 23 хв. надійшло повідомлення по телефону до РУ від заявника ОСОБА_2 про те, що 27.01.2024, о 18 год. 23 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , виник конфлікт з сином ОСОБА_1 на ґрунті вживання ним алкогольних напоїв;

- письмову заявою ОСОБА_2 від 27 січня 2024 року, в якій вона просила провести профілактичну бесіду з її сином ОСОБА_1 , який зловживає спиртними напоями, б`ється та заважає відпочивати;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 27 січня 2024 року, з яких вбачається, що 27.01.2024, близько 18 год. 00 хв., її син ОСОБА_1 за місцем їх спільного проживання вчинив з нею сварку, ніяких протиправних дій відносно неї він не вчиняв;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 30 січня 2024 року, відповідно до яких, 27.01.2024, о 18 год. 10 хв., він перебував вдома за адресою: АДРЕСА_1 , розпивав спиртні напої та дуже голосно себе поводив. Це не сподобалося його матері, яка в цей час знаходилася у своїй кімнаті та відпочивала, тому вона зробила йому зауваження стосовно його поведінки. У відповідь він почав на неї кричати, у них виник словесний конфлікт. Оскільки мати не могла його заспокоїти, то викликала поліцію;

- письмові пояснення ОСОБА_3 від 30 січня 2024 року, згідно з якими він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , по сусідству з ОСОБА_4 та її сином ОСОБА_5 , який зловживає алкоголем та веде аморальний спосіб життя. 27 січня 2024 року він чув як із квартири Копитків доносилися крики та стукіт;

- копію постанови судді Славутицького міського суду Київської області від 05 жовтня 2023 року, що набрала законної сили 16 жовтня 2023 року, у справі № 377/810/23, провадження № 3/377/3625/23, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП, і піддано стягненню у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 гривень;

- копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 ;

- копію паспорта громадянина України № НОМЕР_2 на імя ОСОБА_2 .

Як видно з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стала заява матері особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в якій вона просила провести профілактичну бесіду з її сином ОСОБА_1 , який вчиняє з нею конфлікти та зловживає спиртними напоями.

У письмовим поясненнях ОСОБА_2 зазначила, що ніяких протиправних дій відносно неї син не вчиняв, тілесних ушкоджень їй не заподіяно, а 27 січня 2024 року син вчинив з нею конфлікт, оскільки на протязі дня вживав алкогольні напої.

У письмових поясненнях особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вказав, що між ним та його матір`ю ОСОБА_2 виник словесний конфлікт з приводу його поведінки, зокрема, щодо вжиття ним алкогольних напоїв.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Крім того, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання, словесні образи та погрози не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, конфліктна ситуація, яка склалася між ОСОБА_1 та його матір`ю ОСОБА_2 , про яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, не вказує на вчинення ним того виду насильства, який визначений у диспозиції частини 1 статті 173-2 КУпАП, оскільки належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження того, що такі дії призвели або могли призвести до настання для потерпілої наслідків, зазначених у цій статті, матеріали справи не містять.

Згідно зі статтею 62 Конституції України відсутність та неповнота доказів трактується на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У своїй сукупності наведені вище обставини вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин необхідно закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 173- 2 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 283-284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 173-2 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя Н. С. Бабич