ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/144/24 Справа № 196/1249/23 Суддя у 1-й інстанції - Костюков Д. Г. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Тараненка П.П., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 гривні на користь держави.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 жовтня 2023 року о 22.12 год. в с.Новопідкряж по вул.Комарова водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-21099 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Тараненко П.П., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що судове рішення винесене з порушенням норм процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, їх не дослідження та ненадання їм належної оцінки, що є наслідком необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності. На думку апелянта, постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що ОСОБА_1 вину не визнає, повністю заперечує факт його зупинки працівниками поліції та керування транспортним засобом у стані сп`яніння. Наявні у справі протокол, рапорт поліцейського, акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився, відеоматеріал, жодним чином у належний та допустимий спосіб не доказують вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. На відеозаписі не зафіксовані ні факт керування ОСОБА_1 автомобілем та факт його зупинки працівниками поліції. Крім того, у порушення вимог КУпАП та як вбачається з відеозапису, події за участю ОСОБА_1 відбуваються в його домоволодінні, а не за місцем можливого зупинення транспортного засобу працівниками поліції, що викликає обґрунтований сумнів в обґрунтованості тверджень про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, з огляду на вимогу проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу. Складений поліцейськими акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився, не може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за недоведеності такої ознаки складу правопорушення, як факт керування ним транспортним засобом д.н.з НОМЕР_1 ( не зазначений в протоколі). Також, наявний у справі рапорт поліцейського не доказує вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. До матеріалів справи не долучені пояснення свідка ОСОБА_2 , які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 ДТП, та які б свідчили про законність дій поліцейських щодо підстав для зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, оскільки до протоколу не долучено відповідних документів. Отже, навіть підстав для перевірки документів на право керування ТЗ у поліцейського, який проник в домоволодіння ОСОБА_1 не було. Таким чином, поліцейськими не надано доказів того, що 14.10.2023 року о 22.12 год. в с. Новопідкряж, вул. Комарова, гр. ОСОБА_1 керував т.з. ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_1 , що виключає адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Будучи належним чином повідомлені про час та місце слухання справи ОСОБА_1 , та його представник адвокат Тараненко П.П. у призначене на 11-10 годину 02 січня 2024 року судове засідання не з`явились.

Розгляд справи було відкладено на 11 годину 15 хвилин 16 січня 2024 року.

У судове засідання 16 січня 2024 року, будучи належним чином повідомлені, ОСОБА_1 та його представник адвокат Тараненко П.П. не з`явились.

На адресу суду надійшло клопотання від адвоката Тараненко П.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в якому останній підтримав доводи апеляційної скарги та просив розглянути справу без його участі та участі ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадів, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 та адвокат Тараненко П.П. належним чином та завчасно повідомлені про дату та час розгляду справи, про що свідчать довідки про доставку смс-повідомлення, у судове засідання не з`явились, а тому з метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без їх участі.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Згідно ст. ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить про те, що суд першої інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.

Зокрема, даними зазначеними у :

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 449260 від 14.10.2023 року, згідно якого 14 жовтня 2023 року о 22.12 год. в с.Новопідкряж по вул.Комарова водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-21099 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеофіксацію, яка здійснювалася на бодікамери №4, 5;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння на гр. ОСОБА_1 , згідно якого огляд проводився у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, та останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеофіксацію, яка проводилась на бодікамери №4, 5;

- рапортом інспектора СРПП ВП №11 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Денисенко А.І. від 14.10.2023;

- диском з відеозаписом з місця події.

З переглянутого в ході розгляду апеляційної скарги відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі категорично відмовився.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки складений та підписаний уповноваженою особою, в присутності ОСОБА_1 , якому роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Вказівка сторони захисту на те, що у протоколі не зазначено державний номер транспортного засобу не відповідає дійсності, оскільки протокол містить вказівку на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-21099 номерний знак НОМЕР_1 .

Вищезазначені докази, досліджені під час апеляційного розгляду, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеним доказами.

Не знайшли свого підтвердження і доводи апелянта з підстав того, що протокол про адміністративне правопорушення було складено неуповноваженою на те особою.

Згідно зі ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення, передбачені зокрема ст. 130 КУпАП, мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції.

У пункті 4 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції N 1452/735 від 09.11.2015 року зазначено ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пунктом 7 зазначеної Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно з п. 12 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що долучений до матеріалів справи диск з відеозаписом містить файли на яких події відбуваються не на місці зупинки , а у домоволодінні, не заслуговують на увагу.

На відеозаписі зафіксовано, що автомобіль ВАЗ-21099 під керуванням ОСОБА_1 на великій швидкості проїхав біля працівників поліції та не відреагував на вимогу працівника поліції про зупинку. Після цього переслідуючи вказаний автомобіль, працівники поліції заїхали до двору приватного домоволодіння.

На відеозаписі зафіксовано спілкування працівника поліції та ОСОБА_1 , який на вимогу патрульного надати документи, надав свій телефон, в якому просив знайти застосунок Дія.

При цьому на відеозаписі зафіксовано, що водій ОСОБА_1 дійсно перебуває в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить його млява мова.

Досліджений судом відеозапис доводить, що ОСОБА_1 після роз`яснення йому наслідків відмови від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, усвідомлено та безсумнівно відмовився від проходження такого огляду, тим паче у присутності свого адвоката.

Зауваження захисника щодо неповноти дослідженого відеозапису судом відхиляються, оскільки на наданому суді відеозаписі достатньо повно зафіксовано обставини, які підлягають доказуванню у цій справі.

Отже, доводи сторони захисту, про те, що відеозапис є недопустимим доказом, не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Тараненка Павла Павловича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко