Провадження № 33/4808/214/24
Категорія ч.2 ст.172-7 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Шигірт Ф.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., за участю ОСОБА_1 , його захисника Яремчука О.О. та прокурора Ляхович Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 15 січня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Джурів Снятинського району, Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого керівником Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області,

визнано винуватим за ч.1 ст.172-7 КУпАП, ч.2 ст.172-7 КУпАП та закрито провадження в справі щодо нього у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративних стягнень, передбачених ст.38 КУпАП.

Відповідно до постанови суду, Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області є органом місцевого самоврядування, засновником якої є Івано-Франківська обласна рада. З 22 лютого 2016 року керівником даного підприємства є ОСОБА_1 .

Як вбачається з Положення про управління об`єктами спільної власності територіальних громад області, затвердженого розпорядженням голови Івано-Франківської обласної ради №823-р від 25.10.2016, ОСОБА_1 наділений адміністративно-розпорядчими та господарськими функціями.

За таких обставин, згідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону як на посадову особу органів місцевого самоврядування.

Зі змісту запиту Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області вбачається, що інформація та документи випробовувались з метою проведення перевірки щодо дотримання ОСОБА_1 вимог ст.28 Закону України «Про запобігання корупції».

Вбачається, що у начальника Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області Даниша В.С., наявний реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між його особистим приватним інтересом вираженим в умисному ненаданні інформації щодо себе, та його службовими повноваженнями, як начальника Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень.

Таким чином, начальник управління з питань майна спільної власності територіальних громад області Даниш В.С., порушив вимоги п.2 ч.1 ст.28 Закону, а саме не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомив вищестоящий орган Івано-Франківську обласну раду, про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме про факт розгляду листа №1884/55/108/01-2023 від 17.05.2023, який надійшов від Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України щодо надання інформації в тому числі відносно себе як начальника Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП, а саме неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Крім того, начальник управління з питань майна спільної власності територіальних громад області Даниш В.С., порушив вимоги п.3 ч.1 ст.28 Закону, а саме вчинив дії і прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що виразилось у підписанні та направленні листа №274/01-12/007 від 25.05.2023 від імені Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області, яким ОСОБА_1 відмовив у наданні запитуваної листом Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України №1884/55/108/01-2023 від 17.05.2023, інформації, в тому числі відносно себе як керівника зазначеного управління, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-7 КУпАП, а саме вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

З постановою суду першої інстанції не погодився ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй скарзі вказує на те, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, та містить висновки які суперечать фактичним обставинам справи. Стверджує, що в його діях не може бути складу адміністративних правопорушень, оскільки у нього не було конфлікту інтересів. Зазначає, що він, як посадова особа, після отримання листа УСР від 17.05.2023 р. фактично не відмовив у наданні запитуваної інформації та документів, а лише вказав, що у листі відсутня інформація про будь-яке провадження, в межах якого збирається інформація, а тому відсутні правові підстави надання запитуваних документів та інформації. В запиті лише вказано, що «в ході проведення перевірки встановлено факти можливого порушення Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 ». При цьому, не зазначено ніяких реквізитів кримінального провадження чи матеріалів в межах яких проводиться перевірка та що дає законні підстави працівникам поліції вимагати надання копій документів та інформації. Не надано таких відомостей і суду під час розгляду адміністративної справи. Крім цього, Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області не є власником та розпорядником зазначених у запиті УСР інформації та документів, а тому вказану інформацію можна було отримати при зверненні до Івано-Франківської обласної ради в порядку підпорядкування. Стверджує, що у даній ситуації в нього був відсутній умисел на вчинення адміністративних правопорушень.

Крім цього, зі змісту листа Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області №2357/55/108/01-2023 від 15.06.2023 та листа-відповіді Івано-Франківської обласної ради №12-120/522/190 від 20.06.2023 р. неможливо встановити, за який період часу запитувалася інформація щодо повідомлень про наявність конфлікту інтересів від начальника управління ОСОБА_2 , і чи охоплює надана відповідь період з 17.05.2023 по 25.05.2023.

Вважає дії працівників поліції неправомірними та спрямованими на провокацію вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, з метою створення кількісних показників боротьби з корупцією.

Окрім зазначеного зауважує, що Положення від 25.10.2016 №823-р, на яке є посилання в протоколах, втратило чинність з 26.04.2021 р., згідно п.2 розпоряджения голови Івано-Франківської обласної ради від 26.04.2021 р. №6304-р., тому відповідно і не наділяє жодними адміністративно-розпорядчими та господарськими функціями начальника управління з питань майна спільної власності територіальних громад області.

Вищевказаними недолікам протоколів та викладеним обставинам суд першої інстанції не дав належної оцінки, а тому дійшов помилкових висновків.

Просить постанову суду скасувати, провадження по справі відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник наполягали на задоволенні апеляційної скарги.

Прокурор заперечувала проти задоволенні апеляційної скарги та вважала постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до змісту ст.ст.7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 9 КУпАП визначено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією, це - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Приймаючи рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, суд першої інстанції виходив з того, що ненадання підрозділу національної поліції запитуваної інформації, є вчиненням дій в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки інформація стосувалася і самого ОСОБА_1 .

Проте, апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника «Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області», є суб`єктом на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції».

Відповідно до п.36 ст.23 ЗУ «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань за письмовим запитом в установленому законом порядку безоплатно одержує від державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб державної форми власності інформацію, необхідну для виконання визначених цим Законом завдань та повноважень поліції, у тому числі стосовно військовополонених, у вигляді та у формі, що зазначені в такому запиті. Суб`єкти, яким адресовано відповідний запит, зобов`язані протягом трьох днів, а в разі неможливості - не пізніше десятиденного строку з дня отримання запиту, надати відповідну інформацію або повідомити про причини, що перешкоджають її наданню.

Наведені обставини та норми права вказують на обов`язок ОСОБА_1 від імені підприємства надавати інформацію на запити, які надходять в порядку визначеному діючим законодавством.

Разом з тим, невиконання цього обов`язку та ненадання інформації за запитом підрозділу поліції, не утворює складу адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією.

Так, відповідно до ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

Згідно роз`яснень НАЗК, однією із обставин, що свідчать про наявність приватного інтересу чи зумовлюють його виникнення є реалізація службових/представницьких повноважень стосовно себе. До таких ситуацій можна віднести прийняття (або участь у прийнятті) будь-яких рішень дискреційного характеру особою щодо себе самої. Наприклад, які стосуються оплати праці, відведення земельних ділянок, використання права на депутатське звернення чи депутатський запит у власних інтересах тощо.

Приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових / представницьких повноважень, що є дискреційними.

Дискреція можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох можливих варіантів дій, рішень, або навпаки не вчиняти дію, не приймати рішення (тобто бездіяти).

Дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.

Із наведеного вбачається, що обов`язковими чинниками такої ситуації є:

-наявність приватного інтересу, який пов`язаний із отриманням вигоди матеріального чи особистого характеру;

-прийняття рішень дискреційного характеру особою щодо себе самої;

Разом з тим, вище викладені обставини вказують, що надавати за запитом поліції інформацію від імені підприємства є обов`язком ОСОБА_1 , а не правом. На це вказують і обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначені обставини спростовують дискреційний характер дій ОСОБА_1 .

Не вказують викладені в постанові суду обставини і про наявність у ОСОБА_1 приватного інтересу в розумінні ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції».

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Проаналізувавши обставини зазначені в постанові суду першої інстанції та наведені норми права, апеляційний суд дійшов висновків, що невиконання ОСОБА_1 своїх обов`язків щодо надання інформації за запитом підрозділу поліції, не є вчиненням дій в умовах потенційного та реального конфлікту інтересів, а тому не містить складу адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП. При цьому, апеляційний суд не дає оцінки відповідності дій ОСОБА_1 вимогам ЗУ «Про національну поліцію», ЗУ «Про інформацію», ЗУ «Про доступ до публічної інформації» та іншого законодавства, що регулюють порядок надання інформації на вимогу правоохоронних органів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративні правопорушення закриттю.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду від 15 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.172-7 КУпАП та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.С. Шигірт