Справа № 376/3840/23
Провадження № 3/376/37/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2024 р. Суддя Сквирського районного суду Київської області Батовріна І.Г., розглянувши матеріали, що надійшли з відділу поліції №1 Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.130, ч.5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2023 року о 20.59 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Садова в с.Великополовецьке Білоцерківського району Київської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі відмовився. Своїми діями порушив п.2,5 ПДР України.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №018847 від 23.11.2023, ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с.Великополовецьке по вул.Садовій, повторно протягом року керував транспортним засобом ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи відповідних документів на право керування таким транспортним засобом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, зазначив, що він не керував транспортним засобом ВАЗ 2109, на момент приїзду працівників поліції вийшов з будинку, щоб взяти в автомобілі цигарки. Працівники поліції бажали провести обшук його автомобіля, на що він відмовив, тому вони склали відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення. Просив провадження по справі закрити, оскільки після позбавлення його прав, транспортними засобами не керує взагалі.

Представник ОСОБА_1 адвокат Босенко Ю.Г. в судовому засіданні також просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109. Також зазначив, що: у працівників поліції були відсутні причини для зупинки транспортного засобу та перевірки документів; працівниками поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення не було роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; час, відображений на відео зйомці та час складання протоколу про адміністративне правопорушення не співпадає ; направлення на медичний огляд виписано пізніше, а ніж складено протокол про адміністративне правопорушення, і взагалі направлення фактично не вручалось, що також вважає порушенням з боку працівників поліції. Зважаючи на виявлені недоліки, вважає протоколи про адміністративне правопорушення та додані до них документи неналежними доказами.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника, дослідивши матеріали справи, переглянувши відео, дійшов до наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктом 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог п. 2.5 ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №018554 від 23.11.2023 року, в якому приведені обставини вчиненого правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння постановою Сквирського районного суду Київської області від 06.03.2023р.

Так, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, серед іншого в ньому зазначена суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Зокрема у цьому протоколі вказані ознаки алкогольного сп`яніння, що були встановлені патрульним поліцейським, серед інших порушення мови та координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, що узгоджується з п. 3 розділу 1 Інструкції №1413/27858.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти Російської Федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних бодікамер поліцейських.

Суд відзначає, що ці відеозаписи є належними та допустимими доказами, оскільки згідно з приписами п.1 ч.1 ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Також додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від проходження встановлюється ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією № 1413/27858.

Встановленим порядком визначено, що водій має на право не погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а також не погодитись з його результатами.

У такому випадку водій зобов`язаний пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я.

Отже тільки незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів не тягне за собою адміністративну відповідальність.

Правовий аналіз ст. 130 КУпАП та п. 2.5 ПДР дає підстави стверджувати про можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, лише утому випадку, коли така відмова висловлена цієї особою, або дії, бездіяльність особи (невиконання законних розпоряджень працівників поліції чи вимог інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу тощо) фактично спрямовані на відмову від проходження такого огляду.

В обох випадках відмова від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зафіксована належним чином та бути явною, очевидною.

Заразом наведене законодавство не регламентує, що така відмова повинна бути засвідчена письмово.

Розбіжність в часі ( 5 хвилин) під час складання поліцейським направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за відсутності згоди водія на проходження такого огляду, з часом складння протоколу про адміністративне правопорушення не вказує на порушення положень Інструкції №1413/27858.

Повертаючись до обставин цієї справи, суд зауважує, що відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109, після того як його наздогнали працівники поліції вимкнув двигун та світло, в автомобілі був сам, вийшов з місця водія, на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager» або у медичному закладі, відмовився від такого огляду, більш того підтвердив, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

З фактичних даних вказаного відеозапису випливає, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання законних розпоряджень працівників поліції щодо проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, не здійснює вимог інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, не надає згоди на проходження відповідного огляду в закладі охорони здоров`я, повидив себе зухвало, мав намір покинути місце вчинення правопорушення, цебто його дії фактично спрямовані на відмову від проходження такого огляду.

З огляду на викладене, суд вважає, що зазначені дії ОСОБА_1 правильно були оцінені, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо заперечень адвоката Босенко Ю.Г. на предмет відсутності підстав для зупинки транспортного засобу, суд зауважує, що не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП підстава зупинки транспортного засобу, оскільки ці обставини не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Доводи адвоката щодо невідповідності дій працівників поліції вимогам діючого законодавства з приводу того, що працівники поліції не вказали причини зупинки, не вказали посади, не зачитали права, не є підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення неналежним доказом та закриття провадження у справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що норми закону, наведені адвокатом, не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, його направлення до суду тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Суд зазначає, що коли сторона посилається на порушення, допущене під час провадження у справі, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході провадження.

У цій справі судом не встановлено, порушення фундаментальних прав і свобод ОСОБА_1 чи загальних засад при застосуванні заходів впливу за адміністративне правопорушення.

Судом було забезпечено право на захист особи, можливість особи бути присутнім в судовому засіданні, надати докази та пояснення з приводу обставин справи про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про його невинуватість, суд розцінює як спосіб захисту, спрямований на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.

В наданих суду поясненнях ОСОБА_1 не заперечував, що відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, акцентував увагу на тому, що не керував транспортним засобом.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, в тому числі щодо причин зупинення транспортного засобу або при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження ОСОБА_1 та його представника з цього приводу, а саме те, що він не керував транспортним засобом, який перебував в нерухомому стані, є необґрунтованими.

Зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП

Викладені обставини свідчать про доведеність «поза розумним сумнівом» наявності в діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин викладені обставини дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Відносно протоколу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП слід зазначити наступне.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч.2 ст.126 КУпАП),керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч.3 ст.126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Згідно вимог пункту 2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Суд погоджується з доводами захисника, що в даному випадку відсутня повторність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частинами 2-4 ст. 126 КУпАП протягом року.

Кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є повторність вчинення одного з правопорушень, передбачених частинами 2 - 4 статті 126 КУпАП.

Матеріали справи не містять копію постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП.

Незавірена роздруківка невідомого походження щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП не є належним доказом повторності вчинення правопорушення та не може бути прийнятий судо до уваги.

Таким чином, суть правопорушення, що ставиться ОСОБА_1 в провину, не відповідає диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП, адже матеріали справи не містять належних доказів повторного вчинення правопорушення за ч.2-4 ст. 126 КУпАП протягом року.

Суд здійснює розгляд протоколу виключно в межах пред`явленого особі обвинувачення за кваліфікацією, яка визначена працівником поліції та зазначена у протоколі, під час якого суддя встановлює наявність або відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення передбаченого конкретною частиною статті або статтею КУпАП.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст.213, 221, 280 КУпАП є розгляд справи.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд наголошує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

За таких обставин, прохожу до висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП, не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи судом, так як не доведено, що останній повторно протягом року керував транспортним засобом, будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП підлягає закриттю.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, яке є умисним і суспільно небезпечним, особу порушника, ступінь його провини, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчиненню нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкцій ч. 2 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст.33,40-1, ст. 126, ч. 2 ст.130,283,284 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн (тридцять чотири тисячі гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60грн.

Провадження в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.Г.Батовріна