"20" березня 2024 р. Справа № 363/6667/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшли матеріали справи № 363/6668/23 про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю ОСОБА_2 .

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079896 від 15.10.2023 року вбачається, що 15 жовтня 2023 року о 15 год. 03 хв. у с. Катюжанка, вул. Заводська, 22 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, завчасно поданої диском червоного кольору та проблисковими маячками синього і червоного кольорів, а також за допомогою гучномовця.

Таким чином, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п. 2.4, 8.9 (б) ПДР України, а також вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Також до Вишгородського районного суду Київської області з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшли матеріали справи № 363/6667/23 про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю ОСОБА_2 .

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079895 від 15.10.2023 року вбачається, що 15 жовтня 2023 року о 16 год. 30 хв. у с. Катюжанка Київської області, вул. Заводська, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або медичній установі, ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків та під відеозапис.

Таким чином, ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.5 ПДР України, а також вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Постановою суду від 06.12.2023 року вищезазначені справи про адміністративні правопорушення на підставі ст. 36 КУпАП були об`єднані в єдине провадження з присвоєнням єдиного номеру судової справи: 363/6667/23.

Постановою суду від 20.12.2023 року матеріали об`єднаної справи № 363/6667/23 були повернуті Вишгородському РУП ГУНП в Київській області для усунення недоліків, зазначених у постанові суду.

12.02.2024 року об`єднана справа № 363/6667/23 про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 була повернута суду органом поліції після усунення недоліків та передана раніше визначеному складу суду.

У судові засідання ОСОБА_1 з`явився та будучи повідомленим про права та обов`язки, з приводу складених протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, надав пояснення наступного змісту.

15.10.2023 року ОСОБА_1 зателефонував його знайомий чоловік на ім`я ОСОБА_3 , з яким вони познайомилися у магазині сестри ОСОБА_1 , який розташований у АДРЕСА_2 та поруч з яким ОСОБА_3 у дитячому садку «Лелеченя» робив ремонт бомбосховища, та попросив, щоб ОСОБА_1 звозив ОСОБА_3 до відділення Нової пошти. Оскільки ОСОБА_1 на той момент був зайнятий, то віддав ключі від свого автомобіля ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 (на момент судового розгляду автомобіль перереєстрований на дружину ОСОБА_1 ), і сам автомобіль у користування ОСОБА_3 .

Приблизно об 11 год. 00 хв. 15.10.2023 року, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , забрав ОСОБА_1 з тренажерної зали, після чого вони разом поїхали до магазину сестри ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: Київська область, с. Катюжанка, вул. Заводська, буд. 10а.

У подальшому, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вийшли з вказаного магазину, то ОСОБА_3 знову сів за кермо автомобіля ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , а ОСОБА_1 сів на пасажирське сидіння. Всередині вказаного транспортного засобу, як пояснив ОСОБА_1 , перебували лише ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , жодних інших осіб не було. На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 у судовому засіданні надав суду для дослідження власний мобільний телефон, на якому містився відеозапис з камери спостереження з магазину сестри.

Після початку руху автомобіля ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , технічні функції з керування транспортним засобом виконував ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 так само перебував на пасажирському сидінні, жодних функцій з управління автомобілем не здійснював. У процесі руху працівниками поліції було подано вимогу про зупинку транспортного засобу, однак ОСОБА_3 не зупинився та продовжив рух, у зв`язку з чим працівники поліції на службовому транспортному засобі з ввімкненими проблисковими маячками синього і червоного кольорів почали переслідування автомобіля ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , через деякий час з моменту початку переслідування ОСОБА_3 зупинив автомобіль ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , одразу після чого ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , не виходячи з транспортного засобу, помінялися місцями: ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля, ОСОБА_3 пересів на пасажирське сидіння. ОСОБА_1 у своїх поясненнях підтвердив, що після того, як він пересів за кермо автомобіля, працівник поліції вже підійшов до його транспортного засобу, однак ОСОБА_1 , не розуміючи, що відбувається, перебуваючи у шоковому стані, різко розпочав рух на автомобілі ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , а працівники поліції продовжили його переслідування з ввімкненими проблисковими маячками синього і червоного кольорів. Через деякий час руху на автомобілі ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції зупинився. При цьому у судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що не пам`ятає скільки конкретно часу він рухався на автомобілі та в якому конкретному місці він остаточно зупинився. У судовому засіданні ОСОБА_1 також підтвердив, що не знає ані контактних даних ОСОБА_3 , ані поточне місце його перебування, зв`язків з ним не підтримує, у зв`язку з чим забезпечити прибуття його в судове засідання для проведення допиту як свідка не може.

У подальшому, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , до нього підбігли працівники поліції, почали доставати його з автомобіля, застосовувати фізичну силу, одягати кайданки, погрожувати тим, що заберуть автомобіль на штраф майданчик. При цьому у судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що з приводу застосування відносно нього насильства працівниками поліції ані до правоохоронних органів з відповідними заявами, ані до медичних закладів з метою фіксації факту застосування насильства ОСОБА_1 не звертався.

ОСОБА_1 пояснив, що після цього працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. У своїх поясненнях ОСОБА_1 заперечив факт вживання алкоголю 15.10.2023 року, а відповідно заперечив факт перебування у стані алкогольного сп`яніння у той день. ОСОБА_1 попросив працівників поліції надати документи на спеціальний технічний засіб, за допомогою якого пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Однак працівники поліції у задоволенні його вимоги відмовили, жодних документів не надали. У зв`язку з цим ОСОБА_1 попросив працівників поліції направити його до медичного закладу для проходження огляду в ньому, однак працівники поліції відмовили ОСОБА_1 у проходженні огляду в спеціальному медичному закладі. При цьому, як зазначив ОСОБА_1 , працівники поліції не роз`яснили йому прав та обов`язків, не дали можливості скористатися послугами захисника.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що після цього працівниками поліції було залучено двоє осіб в якості свідків процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. У присутності вказаних свідків працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки автомобіля, так і в спеціальному медичному закладі. Однак від проходження даного огляду ОСОБА_1 у присутності вказаних свідків дійсно відмовився. При цьому у судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що вже у присутності двох свідків він не вимагав від працівників поліції ані документів на спеціальний технічний пристрій, ані направлення його до медичного закладу, ані роз`яснення прав та обов`язків, ані залучення захисника. Надати обґрунтоване пояснення такої поведінки у судовому засіданні ОСОБА_1 не зміг. На додаток до цього, ОСОБА_1 зазначив, що працівниками поліції навмисно було надано не повний відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, де він вимагав надання документів на прилад, направлення у лікарню для проходження огляду там. У своїх же поясненнях ОСОБА_1 підтвердив, що самостійно не звертався до лікарні з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки працівники поліції тримали його на місці зупинки транспортного засобу більше 2-х годин.

У подальшому, як зазначив ОСОБА_1 , працівниками поліції відносно нього було складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП. З вказаними протоколами ОСОБА_1 дійсно був ознайомлений, їх зміст йому був відомий, особисто ним підписувалися, письмові заперечення у протоколах також написані ним власноручно. Крім того, ОСОБА_1 підтвердив, що працівниками поліції також було винесено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП за фактом здійснення керування автомобілем без наявності при собі водійського посвідчення. Вказану постанову ОСОБА_1 не оскаржував, сплатив призначений штраф у повному обсязі та у встановлений законодавством строк.

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що щиро кається у вчинених діяннях, хоча при цьому вину у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнає, та свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122-1 КУпАП визнає частково. На додаток до цього повідомив, що його дружина працює у Вишгородському РУП ГУНП в Київській області, на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років. На даному етапі життя виникли складні життєві обставини, обумовлені смертю близьких родичів. У зв`язку з цим ОСОБА_1 з метою отримання фінансових ресурсів для існування, вимушений неофіційно працювати водієм, а тому позбавлення права керування транспортними засобами призведе до позбавлення його джерел заробітку для існування. Одночасно з цим жодних підтверджуючих документів на існування всіх вказаних обставин ОСОБА_1 протягом всього судового розгляду так і не було надано.

Таким чином, в судовому засіданні, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, визнав частково, зазначивши, що дійсно пересів за кермо автомобіля ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , після початку переслідування працівниками поліції через невиконання першочергової вимоги про зупинку транспортного засобу, а також зазначивши, що після того, як працівник поліції підійшов до автомобіля, то ОСОБА_1 різко продовжив рух, поїхавши далі, а працівники поліції продовжили переслідування аж до моменту повної зупинки ОСОБА_1 транспортного засобу.

У свою чергу вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 не визнав на підставі повідомлених ним обставин справи та просив суд ухвалити належне судове рішення за результатами розгляду справи.

У судове засідання неодноразово викликалися працівники поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, які здійснювали складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення: старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , капітан поліції Велігорський Олег Вікторович, капітан поліції ОСОБА_5 . Однак, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання працівники поліції не з`явилися, про причини неявки не повідомили, жодних заяв, клопотань від них не надходило.

У судове засідання також неодноразово викликалися свідки: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Будучи належним чином повідомленими, у судове засідання свідки не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового розгляду, від них не надходило.

Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079896 від 15.10.2023 року (а.с. 13) вбачається, що 15 жовтня 2023 року близько о 15 год. 03 хв. у с. Катюжанка, вул. Заводська, 22 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, завчасно поданої диском червоного кольору та проблисковими маячками синього і червоного кольорів, а також за допомогою гучномовця.

Таким чином, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п. 2.4, 8.9 (б) ПДР України.

У ч. 1 ст. 122-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

У п. 2.4 ПДР України встановлюється, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил. У свою чергу у п. 8.9 ПДР України зазначається, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Тобто, у разі подання працівниками поліції вимоги про зупинку транспортного засобу в один або декілька способів, що визначені у п. 8.9 ПДР України, водій відповідного транспортного засобу зобов`язаний зупинитися у вказаному місці з дотриманням правил зупинки. Порушення вказаного юридичного обов`язку тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що з самого початку 15.10.2023 року о 15 год. 00 хв. керування автомобілем ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював його товариш ОСОБА_3 , а сам ОСОБА_1 сидів на пасажирському сидінні. Саме в момент здійснення ОСОБА_3 технічних функцій з управління автомобілем працівниками поліції за допомогою сигнального диска з червоним сигналом було подано вимогу про зупинку транспортного засобу. Однак ОСОБА_3 дану вимогу проігнорував та продовжив рух на автомобілі. Після цього працівники поліції на службовому транспортному засобі з ввімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів розпочали переслідування їх транспортного засобу, подаючи при цьому спеціальним звуком сигналом вимогу про зупинку транспортного засобу. У ході переслідування Віталій, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , зупинив автомобіль і вони помінялися з ним місцями таким чином, що за кермом автомобіля ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , тепер перебував ОСОБА_1 .

У своїх поясненнях ОСОБА_1 підтвердив, що після зупинки автомобіля та того, як він пересів за кермо автомобіля, працівник поліції дійсно підійшов до транспортного засобу, відкрив водійські двері, після чого ОСОБА_1 різко розпочав рух вперед, а працівники поліції з ввімкненими проблисковими маячками, спеціальним звуком сигналом продовжили переслідування його автомобіля. ОСОБА_1 підтвердив, що зупинив автомобіль лише через деякий час, але скільки конкретно часу пройшло з моменту початку керування ним автомобілем ОСОБА_1 не пам`ятає.

Судом встановлено, що у матеріалах справи наявні DVD-R диски (а.с. 8, 17, 36, 37). При дослідженні першого диску (а.с. 8) вбачається наявність на ньому чотирьох файлів з відеозаписами: «слободян за кермом» тривалістю 02 хв. 27 сек., «слободян незупинка» тривалістю 00 хв. 31 сек., «СЛОБОДЯН О В 130» тривалістю 02 хв. 06 сек., «СЛОБОДЯН Підпис» тривалістю 02 хв. 08 сек.

При дослідженні другого диску (а.с. 17) встановлено наявність на нього лише файлу з відеозаписом «слободян незупинка» тривалістю 00 хв. 31 сек., який за змістом зафіксованих на ньому обставин, повністю ідентичний такому самому відеозапису, що міститься на першому диску.

При дослідженні третього диску (а.с. 36) судом встановлено, що він є пустим та не містить на собі жодних файлів, придатних до зчитування та відображення. У свою чергу два диски (а.с. 37) містять на собі файли з відеозаписами, які є тотожними відеозаписам, що містяться на перших двох дисках.

З вказаних відеозаписів вбачається, що вони зроблені на нагрудну камеру працівника поліції, обставини та факти, зафіксовані на них, за датою, часом та місцем узгоджуються з тими, що розглядаються в межах даної справи. У своїй сукупності відеозаписи утворюють повноцінну картину вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З відеозапису «слободян незупинка» тривалістю 00 хв. 31 сек. судом встановлено, що 15.10.2023 року о 15 год. 03 хв. у с. Катюжанка Київської області працівником поліції за допомогою сигнального диска з червоним сигналом було подано вимогу про зупинку автомобіля ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 . З відеозапису вбачається, що вказаний автомобіль спочатку зупиняється на вимогу працівника поліції, однак коли останній починає підходити до автомобіля, то транспортний засіб ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , різко розпочинає свій рух і їде прямо. У зв`язку з цим розпочинається переслідування автомобіля ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 .

З вказаного відеозапису, хоча і не вбачається безпосередньо особа, яка перебувала за кермом автомобіля, однак на відеозаписі чітко зафіксовано невиконання водієм цього автомобіля вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу, поданої за допомогою сигнального диска з червоним сигналом.

З відеозапису «слободян за кермом» тривалістю 02 хв. 27 сек. судом встановлено, що він є логічним та хронологічним продовженням відеозапису «слободян незупинка» та розпочинається одразу з моменту закінчення останнього. На вказаному відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції на службовому транспортному засобі з ввімкненими проблисковими маячками синього і червоного кольорів переслідують автомобіль ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого на вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків та спеціального звукового сигналу, не реагує та продовжує рух на автомобілі.

На 02 хв. 00 сек. відеозапису «слободян за кермом» зафіксовано момент зупинки автомобіля ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 . Після зупинки транспортного засобу до нього підходить працівник поліції, відкриває водійські двері, після чого стоп-кадром на 02 хв. 02 сек. видно ОСОБА_1 за кермом вказаного автомобіля. Майже одразу після відкриття водійських дверей працівником поліції ОСОБА_1 , перебуваючи за кермом автомобіля ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , різко знову розпочинає рух та продовжує їхати прямо, а працівники поліції продовжують переслідування його автомобіля.

У свою чергу з відеозапису «СЛОБОДЯН О В 130» тривалістю 02 хв. 06 сек. вбачається, що остаточна зупинка автомобіля ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 мала місце о 16 год. 31 хв. Хоча вимога про зупинку транспортного засобу першочергово була подана о 15 год. 03 хв.

Таким чином, з досліджених відеозаписів чітко, явно та безпосередньо вбачається не тільки факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , та виконання ним технічних функцій водія, але і факт невиконання ОСОБА_1 вимог працівників поліції про зупинку транспортного засобу, що подавалися як сигнальним диском з червоним сигналом, так і проблисковими маячками, а також спеціальним звуком сигналом. На відеозаписі чітко зафіксовано, що протягом тривалого переслідування та здійснення зупинки автомобіля ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , перебуваючи за кермом автомобіля, побачивши, що працівником поліції було відкрито водійські двері автомобіля, різко розпочав продовжив рух, тим самим продовжуючи не виконувати вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу.

При цьому судом враховано, що у судовому засіданні ОСОБА_1 фактично підтвердив обставини та факти, встановлені з вище досліджених відеозаписів та частково визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. Однак ОСОБА_1 зазначив, що з самого початку, коли працівниками поліції було подано першу вимогу про зупинку транспортного засобу за допомогою сигнального диску з червоним сигналом, за кермом автомобіля ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебував не ОСОБА_1 , а його товариш ОСОБА_3 . На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 було надано у судовому засіданні відеозапис.

Оцінюючи даний відеозапис, суд звертає увагу, що не зважаючи на наявність достатнього обсягу часу, роз`яснення права на подання доказів по справі, відеозапис ОСОБА_1 не був долучений до матеріалів справи, а наданий суду для безпосереднього дослідження шляхом відображення у судовому засіданні з мобільного телефону самого ОСОБА_1 .

Аналіз наданого на дослідження суду відеозапису дає можливість зробити висновок, що відеозапис зроблений на камери спостереження. З відеозапису вбачається як ОСОБА_1 виходить з магазину. При цьому на відеозаписі видно, що ОСОБА_1 дійсно сідає на пасажирське сидіння автомобіля ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 . Автомобіль розпочинає рух, виїжджає до проїзної частини, після чого зупиняється, а сам відеозапис обривається. Будь-якого іншого відеозапису ОСОБА_1 надано не було.

Суд звертає увагу, що часом фіксації обставин на вказаному відеозаписі зазначається 15.10.2023 року 14 год. 37 хв. У той же час, відеозапис «слободян незупинка», на якому зафіксовано подання працівником поліції першої вимоги про зупинку транспортного засобу за допомогою сигнального диску, розпочинається 15.10.2023 року о 15 год. 03 хв. Тобто, обставини, які зафіксовані на відеозаписі з камер спостереження, мали місце за півгодини до моменту подання працівником поліції першої вимоги про зупинку транспортного засобу.

Разом з тим, суд звертає увагу, що при дослідженні всіх наданих суду відеозаписів з нагрудної камери працівників поліції, з моменту початку переслідування автомобіля і аж до моменту складання протоколів про адміністративне правопорушення взагалі не вбачається присутність будь-яких осіб на ім`я ОСОБА_3 та будь-яких інших осіб, крім працівників поліції, свідків та самого ОСОБА_1 .

За вказаних вище умов, враховуючи, що ОСОБА_1 не володіє жодною інформацією щодо чоловіка на ім`я ОСОБА_3 , які начебто з початку перебував за кермом автомобіля, однак при цьому, як слідує зі слів ОСОБА_1 , дав йому у користування власний автомобіль, враховуючи, що ОСОБА_1 , не зміг забезпечити його явку в судове засідання для підтвердження чи спростування обставин справи, зважаючи на те, що на наданих суду відеозаписах взагалі не вбачається присутність будь-якої іншої особи, яка може бути причетна до керування автомобілем, крім як ОСОБА_1 , а також враховуючи, що наданий ОСОБА_1 відеозапис з камер спостереження стосується обставин, що мали місце до обставин і фактів вчиненого правопорушення, різко обривається та не долучений до матеріалів справи, то суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 щодо нездійснення ним керування автомобілем з самого початку, оскільки така позиція ОСОБА_1 є спробую уникнення відповідальності.

У той же час, навіть у випадку підтвердження зазначених вище доводів ОСОБА_1 , це не спростовує того факту, що ОСОБА_1 після початку переслідування, знаючи про невиконання іншим водієм вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу, зупиняє автомобіль, пересаджується за кермо автомобіля, а коли працівники поліції підходять до автомобіля, різко починає їхати далі, зупиняючись лише через годину. Тобто, навіть за таких умов не спростовується факт того, що ОСОБА_1 вже здійснюючи керування своїм автомобілем та знаючи про вимогу про зупинку транспортного засобу, не відреагував на неї належним чином.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, у сукупності підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079896 від 15.10.2023 року (а.с. 13), який, як встановлено у судовому засіданні, складався у присутності ОСОБА_1 , особисто підписувався останнім;

- поясненнями ОСОБА_1 , в яких він фактично визнав факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП;

- наявним у матеріалах справи відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції, з яких підтверджується факт невиконання ОСОБА_1 неодноразових вимог працівників поліції про зупинку транспортного засобу, що неодноразово були подані у встановленому законодавством порядку.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП невиконання ОСОБА_1 , як водієм транспортного засобу, вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу.

У той же час суд звертає увагу на наступні обставини.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

У ч. 2 ст. 38 КУпАП зазначається, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

З урахуванням вищевикладеного, строк накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, становить 3 місяці з дня вчинення правопорушення.

Як встановлено судом, датою вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, є 15.10.2023 року. Таким чином, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше 15 січня 2024 року.

Матеріали об`єднаної справи після доопрацювання надійшли до суду 12.02.2024 року. Станом на момент розгляду справи строки накладення адміністративного стягнення передбачені ст. 38 КУпАП за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, закінчилися, у зв`язку з чим провадження у справі в цій частині слід закрити.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079895 від 15.10.2023 року вбачається, що 15 жовтня 2023 року о 16 год. 30 хв. у с. Катюжанка Київської області, вул. Заводська, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків та під відеозапис.

Таким чином, ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.5 ПДР України, а також вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути зроблена особою, яка керує транспортним засобом.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, відмовляється від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилися від проходження у встановленому законодавством порядку від проходження огляду. Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то суд зазначає наступне.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079895 від 15.10.2023 року вбачається, що складовою частиною інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є факт здійснення ним 15.10.2023 року о 16 год. 30 хв. у с. Катюжанка Київської області, вул. Заводська, керування автомобілем ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 .

З урахуванням пояснень ОСОБА_1 , в яких він фактично підтвердив факт керування автомобілем ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , висновків суду за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 у зазначені в протоколі час та місці здійснював керування зазначеним у протоколі автомобілем.

Навіть враховуючи доводи ОСОБА_1 щодо того, що він у подальшому пересів за кермо автомобіля ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , хоча з початку за кермом перебував його знайомий Віталій, до чого суд ставиться критично з мотивів, викладених вище під час розгляду справи за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, висновки суду щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом не спростовуються.

У контексті вищевикладеного суд звертає увагу, що у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, навіть за доведеності доводів ОСОБА_1 щодо того, що він пересів за кермо автомобіля, не спростовуються факти здійснення ним технічних функцій водія транспортного засобу, керування останнім майже протягом години, що супроводжувалося переслідуванням працівниками поліції.

На додаток до цього, судом також встановлено, що 15.10.2023 року відносно ОСОБА_1 працівниками поліції також було винесено постанову № 7947087 від 15.10.2023 року за фактом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за фактом того, що 15.10.2023 року ОСОБА_1 о 16 год. 49 хв. у с. Катюжанка Київської області здійснював керування автомобілем ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи при цьому посвідчення водія.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив факт винесення вказаної постанови. Крім того, ОСОБА_1 підтвердив, що дану постанову він не оскаржував, а призначений нею штраф сплатив у повному обсязі та у встановлений законодавством строк.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 222 КУпАП представники органів Національної поліції є уповноваженими суб`єктами розгляду і вирішення певних видів справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП. За результатами розгляду даної категорії справ працівниками поліції відповідно до ст. 284 КУпАП може бути винесена постанова про накладення адміністративного стягнення. Вказана постанова відповідно до ст. 291 КУпАП набирає законної сили у встановленому законодавством порядку, після чого підлягає примусовому виконанню.

Однак з набранням постановою працівника поліції законної сили пов`язується не тільки факт її примусового виконання, але і набуття нею ознак виключності, неоскаржуваності, преюдиційності. Тому обставини та факти вчиненого правопорушення як такі, що встановлені та зазначені у постанові працівника поліції, не можуть бути проігноровані, оспорені чи заперечені, якщо вони вже встановлені постановою, що набрала законної сили. Вказані положення стосуються і органів публічної влади.

Тому для суду обставини та факти, визначені у постанові № 7947087 від 15.10.2023 року, винесеної відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, так само є обов`язковими, підлягають врахуванню та не можуть бути оспорені.

На підставі вищевикладеного, суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У свою чергу у п. 3 цього ж розділу цієї ж Інструкції зазначається, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Конкретний порядок проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу визначається у Розділі ІІ Інструкції № 1452/735.

Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено конкретний порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що у свою чергу передбачає конкретний алгоритм дій працівників поліції у разі встановлення наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак алкогольного сп`яніння. Вказаний алгоритм передбачає першочергове проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу, а вже у разі незгоди особи на проходження такого огляду чи висловлення нею заперечень щодо результатів такого огляду, то огляд на стан сп`яніння проводиться у спеціальному медичному закладі, направлення та доставлення до якого водія забезпечується працівниками поліції.

У судовому засіданні з приводу відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 надав суперечливі за змістом пояснення. З самого початку ОСОБА_1 пояснив, що після зупинки ним транспортного засобу, до нього підбігли працівники поліції, почали застосовувати фізичну силу, одягати кайданки та вимагати проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу. ОСОБА_1 , як слідує з його пояснень, вимагав від працівників поліції документів на спеціальний технічний засіб, у чому йому було відмовлено. Після цього ОСОБА_1 вимагав направлення його до лікарні для проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, на що працівники поліції йому також відмовили. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що органом поліції навмисно було вирізано дані обставини з наданого суду відеозапису.

У подальшому, як зазначив ОСОБА_1 , працівники поліції залучили двох свідків, у присутності яких повторно йому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. У присутності вказаних свідків ОСОБА_1 , як він зазначив у судовому засіданні, не вимагав вже ані документів на спеціальний технічний прилад, ані направлення у лікарню, та відповідаючи за запитання суду, надати обґрунтоване пояснення такої поведінки не зміг.

При дослідженні відеозапису «СЛОБОДЯН О В 130» судом встановлено, що розрив у часі між цим відеозаписом та відеозаписом «слободян за кермом», які логічно та хронологічно йдуть один за одним, дійсно складає приблизно годину. Разом з тим з відеозапису «СЛОБОДЯН О В 130» вбачається, що працівниками поліції після зупинки транспортного засобу ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 , факт керування та зупинки якого підтвердив ОСОБА_1 , було запропоновано ОСОБА_1 пройти у встановленому законодавством порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі.

На даному фрагменті відеозапису ОСОБА_1 без жодного примусу, погроз, застосування фізичного чи психологічного насильства, добровільно відмовляється від проходження будь-якого огляду, зазначаючи про те, що він не є водієм автомобіля. При цьому особу, яка була водієм автомобіля і яка має пройти огляд на вимогу працівників поліції, ОСОБА_1 не вказує і на місці зупинки транспортного засобу взагалі не присутня. Поведінка ОСОБА_1 , його зовнішній вигляд, зміст спілкування з працівникам поліції ставить під сумнів не тільки застосування працівниками поліції відносно нього будь-якого насильства, тим більше з урахуванням того, що ОСОБА_1 не звертався ані до правоохоронних органів, ані до медичного закладу з метою фіксації даних обставин, але і ставить під сумнів доводи ОСОБА_1 щодо того, що він з самого початку вимагав документи на технічний прилад Драгер, направлення у лікарню. Тим більше такі доводи прямо суперечать позиції ОСОБА_1 на відеозаписі, де він відмовляється від проходження огляду взагалі, оскільки не є водієм транспортного засобу.

На додаток до цього залишається не зрозумілим поведінка ОСОБА_1 в аспекті його доводів, а саме ті обставини, що без свідків та без відеозапису ОСОБА_1 начебто вимагав і документів на прилад, і направлення до медичного закладу, і роз`яснення прав та обов`язків, і залучення захисника, а вже у присутності сторонніх осіб (залучених свідків) та при здійсненні працівниками поліції відеозапису ОСОБА_1 жодних цих дій не вчинив, маючи безпосередню можливість.

При дослідженні відеозапису «СЛОБОДЯН Підпис» вбачається, що ОСОБА_1 особисто ознайомився з протоколами за ст. 122-2 та ст. 130 КУпАП, підписав їх та написав в них особисті заперечення. Однак навіть у процесі оформлення матеріалів справи ОСОБА_1 не надав будь-яких інших заперечень, крім як того, що він не керував автомобілем і що ним самим же було спростовано у судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд звертає увагу, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо того, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є за своєю сутністю висуненням обвинувачення, що здійснюється органом (посадовою особою), уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення. Тому таке обвинувачення поза розумним сумнівом має бути підтверджено або спростовано у судовому засіданні шляхом дослідження всіх наданих належних, допустимих та достовірних доказів. При цьому доведення цього факту поза розумним сумнівом буде означати можливість для суду зробити категоричний висновок, що версія, зазначена в обвинуваченні, є єдиною розумною версією, яка виключає будь-які обґрунтовані сумніви.

За результатами розгляду справи та дослідження матеріалів справи суд вважає інкриміноване обвинувачення обґрунтованим, розумним, послідовним, таким, що логічно узгоджується зі встановленими обставинами та фактами, а також таким, що безумовно та беззаперечно підтверджується наданою сукупністю належних, достовірних, допустимих доказів, які виключають будь-який обґрунтований сумнів та інші версії розвитку подій, логічно пояснюють висунуте обвинувачення.

У кінцевому підсумку вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079895 від 15.10.2023 року (а.с. 1), складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний;

- наявними у матеріалах справи відеозаписами, що записані у файли на диск, в якому судом встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- поясненнями ОСОБА_1 , в яких він підтвердив факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та факт керування автомобілем;

- розпискою ОСОБА_8 від 15.10.2023 року про прийняття транспортного засобу марки ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 5), з якої вбачається факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами;

- водійським посвідченням ОСОБА_1 , з якого вбачається наявність у нього права керування транспортними засобами.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова ОСОБА_1 , як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення слід призначити у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, на користь держави стягується судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Внаслідок цього з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 122-2, 130, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження у справі за фактом вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас