ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2587/24
провадження № 3/753/1433/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2024 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 05 лютого 2024 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення від 30 січня 2024 року серії ВАВ № 923039, неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , висловлювалась нецензурною лайкою у школі та демонструвала непристойну поведінку стосовно вчителів, знімала відео з нецензурною лайкою, однак не досягнула 16-річного віку, тому до відповідальності притягується її батько ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу яка притягається до адміністративної відповідальності та його адвоката, дійшла таких висновків.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та вказав, шо надає неналежне виховання своїй доньці, дитина отримує достатнього піклування. Посилалася на неправомірні дії з боку вчителів навчального закладу та провокаційну поведінку з боку інших учнів класу, в якому навчається його дитина.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 30 січня 2024 року серії ВАВ № 923039, підтверджуються також: рапортом працівників поліції, листом директора ліцею № 303 на ім`я начальника Дарницького УП ГУНП, протоколом засідання малої педагогічної ради ліцею № 303 суспільно-природничого профілю від 11.01.2024, доповідними записками педагогів ліцею № 303, характеристикою ОСОБА_2 , поясненнями ОСОБА_2 , копіями документів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Так, у протоколі засідання малої педагогічної ради від 11.01.2024 присутніми та членами колективу зазначається:

ОСОБА_3 , який є директором ліцею та зазначає про випадок оприлюднення відеоматеріалів учнями ліцею з використанням нецензурної лайки;

ОСОБА_4 , який виявив у мережі YouTube відеоматеріали та довів цей факт до відома педагогічного колективу;

ОСОБА_5 , яка є класним керівником та довела до відома присутніх вади поведінки учениць.

Також суддею досліджено доповідні записки вчителів ліцею, з яких серед іншого вказується:

ОСОБА_6 , яка є вчителем фізкультури та наголошує як учениці 7-Д класу, серед яких і ОСОБА_2 взяли чужий телефон учня 5-Д класу, видалили з нього частину інформації без відома його власника.

ОСОБА_7 , яка зазначає про те як учні 7-Д класу, серед яких і ОСОБА_2 не пускали до туалету дітей із 2-Д класу

ОСОБА_8 , яка є вчителем географії та з її доповідних слідує, що учениця 7-Д класу ОСОБА_2 під час уроків порушує дисципліну та заважає проводити заняття.

З характеристики, яка видана директором ліцею № 303 та класним керівником вбачається, що учениця ОСОБА_2 , зарекомендувала себе як здібна, але недисциплінована учениця. Крім іншого також вказано про ігнорування правил поведінки та порушення дисципліни.

Пояснення самої ОСОБА_2 , яка визнала неправомірність своїх дій при здійсненні відеозйомки з нецензурною лайкою та зобов`язалась більше так не вчиняти.

Аналізуючи надані та досліджені матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , оцінивши перелічені докази в їх сукупності, суддя вважає, що подія адміністративного правопорушення мала місце, а провина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення повністю доведена, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання своєї доньки.

Варто вказати, що педагогічний колектив звернувся до правоохоронних органів у зв`язку із відсутністю належної реакції з боку дорослих та дітей.

У свою чергу пояснення та дії ОСОБА_1 , а також доводи його адвоката Старова В.Ю. про «змову» з боку педагогічного колективу, жодним чином не спростовують надані суду письмові докази та загалом розцінюються судом як самозахист задля уникнення адміністративної відповідальності.

З огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю, що стягнення у виді штрафу, у мінімальному розмірі передбаченому цією санкцією, відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому.

Накладення такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного та керуючись ч. 1 ст. 184, статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ухвалила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_9 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя М.С. Бондаренко