ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/140/24 Справа № 199/4993/23 Суддя у 1-й інстанції - ДЯЧЕНКО І. В. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисників - Мішина М.В., Трофименка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Бартош-Стрєльникової Т.М., поданої в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

У постанові суду зазначено, що 03.06.2023 року о 20.07 годин у м. Дніпрі по вул. Образцова, 45- А, ОСОБА_1 керував керував транспортним засобом марки «ЗАЗ Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , та після дорожньо-транспортної пригоди вжив алкоголь (пиво), до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10є Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2023 року та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом не було з`ясовано обставини скоєного адміністративного правопорушення, викладені у постанові висновки суду суперечать даним, наявним в матеріалах справи, а рішення суду не ґрунтується на належних, достовірних та допустимих доказах.

В обґрунтування своїх вимог адвоката зазначає, що ОСОБА_1 , будучи тверезим, їхав зі своїм братом, який був напідпитку, тому запах алкоголю був присутній, але не від ОСОБА_1 .

Дійсно, як зазначив свідок ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , визнаючи свою провину у скоєнні ДТП, в ході розмови зі свідком пропонував кошти, бажаючи швидким та мирним шляхом вирішити питання завданого ним матеріального збитку, що підтверджується матеріалами відеозапису. При цьому апелянт звертає увагу, що ані свідком, ані поліцією не було встановлено, яке саме пиво вживав ОСОБА_1 - алкогольне чи безалкогольне. Із відеозапису з нагрудних камер поліцейського також не можливо встановити вид пива, яке вживав ОСОБА_1 . Отже, на думку захисника, матеріали провадження не містять підтвердження факту того, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння.

Сторона захисту зазначає, що свідок ОСОБА_2 є учасником ДТП та в праві якого було користування пошкодженим внаслідок ДТП транспортним засобом, а тому, враховуючи, що ОСОБА_1 було спричинено ДТП, не виключає факту того, що свідок умисно обмовляє ОСОБА_1 .

Крім того, апелянт вказує на те, що у порушення вимог чинного законодавства працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою Драгеру чи в медичному закладі з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого виду сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції. Натомість матеріали справи не містять висновку з медичного закладу або чек Драгеру, які б підтверджували встановлення факту керування транспортним засобом особою у стані сп`яніння.

Отже сторона захисту переконана, що мають місце очевидні істотні порушення працівниками поліції вимог закону при здійсненні провадження у справі про адміністративне правопорушення та при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 265051 від 03.06.2023 року.

Захисник Бартош-Стрєльникова Т.М. до суду апеляційної інстанції не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі та проти чого не заперечували ані ОСОБА_1 , ані інший захисники Мішин М.В., Трофименко В.В., а тому неявка до суду захисника Бартош-Стрєльникова Т.М., відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та захисники Мішин М.В., Трофименко В.В. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення. Вказували на відсутність у справі належних доказів того, що ОСОБА_1 після ДТП вжив саме алкогольне, а не безалкогольне пиво, що виключає його відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП. Також вказували на недопустимість, як доказу, письмових показань ОСОБА_2 , оскільки невідомо походження цих показань у цій справі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №265051 від 03.06.2023 року; пояснення свідка ОСОБА_2 , відеозаписом з нагрудних бодікамер працівників патрульної поліції; та копією постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26.06.2023 року про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №265051 від 03.06.2023 року, складеного щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 03.06.2023 року о 21.16 годин у м. Дніпрі по вул. Образцова, 45 а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , та після дорожньо-транспортної пригоди вжив алкоголь (пиво), до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Крім того зафіксовано, що документи не вилучались. Протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та йому було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП і повідомлено місце та час розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис. Від надання письмових пояснень ОСОБА_1 відмовився, але зауважень щодо змісту викладених у протоколі обставин не вказав.

Як убачається зі змісту наданих суду першої інстанції від 08.08.2023 року письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , останній заявив, що водій ОСОБА_1 , який не надав йому перевагу у русі на перехресті вулиці Байкальської та Образцова в м. Дніпрі, був за кермом в стані алкогольного сп`яніння. Коли він вийшов з автомобіля після ДТП, від нього було чути запах алкоголю. ОСОБА_1 пропонував грошові кошти, щоб не викликати працівників поліції. Після відмови свідка та виклику поліцейських, ОСОБА_1 дістав із салону автомобіля пляшку пива та почав пити. Після приїзду працівників поліції ОСОБА_1 поводив себе зухвало та грубо.(а.с.10)

Аналогічні пояснення свідка ОСОБА_2 зафіксовані і на відеозапису з нагрудних камер працівників поліції.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис з нагрудних боді-камер працівників патрульної поліції, які містяться у 1 файлі на одному DVD-R диску долученого до матеріалів справи у додатках про протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1 об).

З відеофайлу "export-xsyvw" тривалістю 00:00:00 - 01:29:42, вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції 03.06.2023 року ОСОБА_1 вказав, що він дійсно винний у спричиненні ДТП, оскільки не надав перевагу руху іншому автомобілю під керуванням свідка ОСОБА_2 ; після ДТП хотів вирішити питання та пропонував свідку грошові кошти, але той відмовився; потім дістав з-під сидіння в автомобілі пляшку пива ємністю 2 літри та став її демонстративно на камеру відеоспостереження пити (а.с. 1 об).

Як убачається з адресованих місцевому суду письмових пояснень потерпілого у справі за ст.124 КУпАП ОСОБА_2 (а.с.10), водій ОСОБА_3 , який на надав йому переваги у русі на перехресті вулиць Байкальської та Образцова, був за кермом у нетверезому стані. Коли ОСОБА_1 вийшов з автомобіля після ДТП, то від нього було чутно запах алкоголю та став йому пропонувати гроші, щоб не викликати поліцію. Але він відмовився від пропозиції ОСОБА_1 та викликав поліцію. Після чого ОСОБА_1 дістав з салону автомобіля пляшку пива та почав пити. Коли приїхала поліція, ОСОБА_1 він себе зухвало і грубив поліцейським.

Згідно копії постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26.06.2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме за те, що він 03.06.2023 року о 20.05 годин в районі перехрестя вул. Образцова та вул. Байкальської в м. Дніпрі, керуючи автомобілем ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 , в порушення п.16.6. ПДР України, не надав перевагу в русі автомобілю, під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку, а саме: FIAT, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки (а.с. 11).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Згідно п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з діючим законодавством.

За положеннями п. 2.10 ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідальність за ч.4 ст.130 КУпАП наступає за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Тобто, об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у вживанні особою, яка керувала транспортним засобом, алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за її участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, під час розгляду справи необхідно встановити факт наявності ДТП (склад правопорушення за ст.124 КУпАП - порушення правил дорожнього руху) та факт вживання алкоголю водієм після ДТП до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Отже, із долученого до матеріалів цієї справи відеозапису, належність та допустимість якого, як джерела доказів, захисник не оспорює, убачається, що під час з`ясування обставин, ОСОБА_1 надав працівникам поліції пояснення про те, що після скоєння ним ДТП, він зі свого автомобіля дістав пляшку пива ємністю 2 літра та почав його демонстративно на камеру відеоспостереження вживати.

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з огляду на приписи ч.1 ст.251 КУпАП, є самостійним джерелом доказів.

Відтак зміст пояснень ОСОБА_1 , наданих ним в усній формі поліцейським на місці події, слугує вагомим підтвердженням тієї обставини, що ОСОБА_1 вживав алкоголь після того, як він скоїв ДТП.

Пояснення ОСОБА_1 узгоджуються і з поясненнями свідка ОСОБА_2 , наданих ним, як працівнику поліції в усній формі, що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, так і його власноручними письмовими пояснення, наданими суду першої інстанції. Показання ОСОБА_2 , всупереч твердженням сторони захисту, суд апеляційної інстанції вважає належним та допустимими доказом у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки надані безпосереднім учасником подій та отримані з дотриманням належної процедури та підстав ставити під сумнів об`єктивність цих показань апеляційний суд не вбачає.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи доказів, які б підтверджували доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, є неспроможними та спростовуються відомостями, що містять у матеріалах справи, дослідженими судом першої та перевіреними судом апеляційної інстанцій.

Встановивши, що саме після ДТП за участі ОСОБА_1 , останній до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, вживав алкоголь, про що він особисто та добровільно повідомив правоохоронцям під відеофіксацію, поліцейські цілком правомірно склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, інкримінувавши йому порушення вимог п.2.10є ПДР, та кваліфікувавши його дії за ч.4 ст.130 КУпАП.

Окрім зазначеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що не було встановлено, яке саме пиво - алкогольне чи безалкогольне вживав ОСОБА_1 , а також про те, що в порушення вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою Драгера чи в медичному закладі, оскільки сам ОСОБА_1 факт вживання ним алкоголю після ДТП підтвердив, що не спростовується і в апеляційній скарзі, а перебування ОСОБА_1 після ДТП у стані алкогольного сп`яніння підтверджується належними та достатніми доказами по справі.

Крім того, твердження адвоката про те, що свідок ОСОБА_2 умисно обмовляє ОСОБА_1 , оскільки він є особою, яка є учасником ДТП та в праві користування якого був автомобіль, пошкоджений в результаті ДТП - не заслуговують на увагу з огляду на вище наведені обставини.

Слід визнати безпідставними й твердження захисника про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем у тверезому стані, а запах алкоголю був відчутний від його брата, оскільки ОСОБА_1 по даній справі не було інкриміновано порушення ПДР та керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що передбачено частинами першою-третьою ст.130 КУпАП.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі сторони захисту доводи, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо правильності встановлених фактичних обставин та оцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

У свою чергу неявка ОСОБА_1 та його захисника у судове засідання місцевого суду без поважних причин позбавила, про що свідчать численні виклики суду шляхом направлення SMS-повідомлень через додаток "Viber" на відомий суду належний ОСОБА_1 номер мобільного телефону НОМЕР_4 (а.с.5,6,7,8), можливість суд першої інстанції перевірити їхню версію подій, свідчить про зловживання стороною захисту своїми процесуальними правами та висунення іншої версії подій лише на стадії апеляційного розгляду, яка не має належного доказового підтвердження.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, у відповідності до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає сторона захисту, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить - 34 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Бартош-Стрєльниокової Т.М. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 серпня 2023 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Бартош-Стрєльникової Тетяни Миколаївни - залишити без задоволення, а постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО