ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/8692/23 Головуючий суддя І інстанції Поліщук Т. В.
Провадження № 33/818/61/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , а також його захисника адвоката Приблуди Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Приблуди Є.В. на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 15.08.2023 року о 15:47 год. водій ОСОБА_1 в м. Харкові по вул. Гвардійців Широнінців, біля буд. 27, керував транспортним засобом «ХОНДА», номерний знак: VIN: НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі КНП ХОР «ОНД» відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Приблуда Є.В. просив скасувати та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилався на те, що матеріали справи не містять відомостей які підтверджують перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Зазначає. Що зміст протоколу не відповідає дійсності, а також відсутні докази вчинення адміністративного правопорушення. Вказує, що відеозапис має часті переривання, чим працівники поліції порушили вимоги чинного законодавства. Під час складення протоколу лунала повітряна тривога, однак працівники поліції проігнорували цей факт. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Приблуди Є.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості, як на докази, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення; направленні на огляд водія; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння; рапорті працівника поліції, а також на відеозаписі з бодікамери працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 3) вбачається, що ОСОБА_1 керував моторолером Хонда з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі КНП ХОР «ОНД» відмовився.

ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом цього протоколу, про що свідчать його власноручні підписи в протоколі, в тому числі, в графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані правильні)», а також наявність особистих письмових пояснень стосовно змісту протоколу.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в цьому протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 8) вбачається, що 15.08.2023 року під час несення служби екіпажем КУПОЛ 5004: Дем`яненко, Пустовойт, Гуцуляк було зупинено транспортний засіб ХОНДА, водій ОСОБА_1 , який керував даним транспортним засобом без одягнутого мотошолома та незареєстрованим в установленому законом порядку транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою Драгер та в медичному закладі КНП ЗОР ОНД у лікаря нарколога на стан алкогольного сп`яніння відмовився. Водія ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом. Транспортний засіб залишився на місці зупинки без порушень ПДР

Враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції щодо складення протоколу стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані у рапорті відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, з відеозапису, який міститься в матеріалах справи (арк. 4) вбачається, що ОСОБА_1 керував моторолером та був зупинений працівниками поліції.

Також з відеозапису вбачається, що під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, в тому числі запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 повідомив, що в його протовій порожнині могли зберегтись залишки бензину, а тму і є характерний запах. Працівники поліції роз`яснили, що вони не є експертами та запропонували пройти оглядна стан алкогольного сп`яніння з використанням алкотестеру Драгер. Повідомили що цей пристрій реагує лише на вміст алкоголю у видихаємому повітрі, а на бензин він не відреагує. ОСОБА_1 повідомив, що йому це зрозуміло, однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням газоаналізатору Драгер відмовився. Після цього працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я у лікаря фахівця, на що ОСОБА_1 також відмовився та сказав, що « Просто не хочу». Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та ще раз запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки, а також у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 повторно відмовився від проходження відповідних оглядів та повідомляє працівників поліції, що алкогольні напої не вживав, а тому не буде проходити будь-які огляди.

Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 намагався «домовитись» з працівниками поліції, однак працівники поліції попередили останнього про кримінальну відповідальність за такі дії та відмовились від будь-яких пропозицій ОСОБА_1 .

Такі відомості свідчать про те, що ОСОБА_1 розумів наслідки своїх дій та таким чином намагався уникнути вдповідальності.

Поряд з цим, відповідно до довідки т.в.о. інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП (арк. 5), ОСОБА_1 отримав водійське посвідчення 24.09.2004 року.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що дійсно отримав посвідчення водія шляхом складання відповідного іспиту, а також повідомив, що він знає правила дорожнього руху України.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останній знає ПДР України.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 ставиться у провину відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що саме і зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння у протоколі працівники поліції не зазначали будь- який відомостей, а тому твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Приблуди Є.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков