Справа № 137/128/24
Провадження № 33/801/223/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ігнатова Дмитра Івановича на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ), до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 27 січня 2024 року о 22:59 по вул. Богдана Хмельницького, 18, в смт. Літин, Вінницький район, Вінницька область, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотест 6810, тест №2262, результат огляду становить 0,67 ‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 «а» ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 ч.1 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 доведена належними та допустимими доказами.

Не погодившись із вказаною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Ігнатов Д. І. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просить її скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції необґрунтовано позбавив ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, адже він такого права не має, посвідчення водія не отримував.

Працівниками поліції було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння. Так, у акті огляду на стан сп`яніння не зазначено номер приладу, яким проводився огляд; у чеку алкотестера не зазначено номер протокола про адміністративне правопорушення; поліцейські не цікавилися чи погоджується ОСОБА_1 із результатами огляду.

ОСОБА_1 не погоджувався із результатами огляду та заперечував вживання алкоголю, про що свідчить відсутність підпису у відповідній графі акту огляду, а тому поліцейські мали доставити його для огляду у медичний заклад.

Крім того долучений до матеріалів спарви відеозапис не є безперервним, на ньому не зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 його прав, продуття алкотестера, фіксація його показників і отримання роздруківки.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Ігнатов Д. І. апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.

ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 07 березня 2024 року, 11 березня 2024 року та 21 березня 2024 року не з`явився. Виклик ОСОБА_1 здійснювався усіма можливими способами смс-повідомленнями, телефонограмами, направленням судових повісток за усіма адресами, зазначеними ОСОБА_1 та його захисником. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи за допомогою смс-повідомлень та телефонограм, проте поштові відправлення не були вручені у зв`язку із відсутністю адресата за вказаними адресами.

Враховуючи положення ст. 268 КУпАП, відповідно до яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою, а також керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим проведення судового розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Ігнатова Д. І., проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Положеннями п. 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За ч. 2 статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №312195 від 27 січня 2024 року, водій ОСОБА_1 27 січня 2024 року о 22 год. 59 хв. по вул. Богдана Хмельницького, 18, в смт. Літин, Вінницький район, Вінницька область, керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотест 6810, тест № 2262, результат огляду становить 0,67 ‰, чим порушив вимоги п. 2.5 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол підписаний особою, яка його склала та ОСОБА_1 , який у протоколі зазначив, що пояснення надасть у суді (а. с. 1).

Постановою серії БАД № 238670 від 27 січня 2024 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КУпАП та ч. 2 с. 126 КУпАП (а. с. 2).

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alcotest 6810. Результат огляду позитивний 0,67 проміле. У графі «З результатами згоден» стоїть підпис ОСОБА_1 (а. с. 3).

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 27 січня 2024 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до Літинської ЦРЛ. У результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд проводився приладом Alcotest 6810. Результат огляду 0,67 проміле. Також зазначено серію та номер складеного протоколу про адміністративне правопорушення (а. с. 4).

Як видно із чеку приладу Alcotest 6810 (тест № 2262 від 27 січня 2024 року) результат огляду ОСОБА_1 о 23 год. 18 хв. 0,67 ‰. Чек містить підпис ОСОБА_1 (а. с. 5).

На а. с. 6 міститься розписка ОСОБА_2 від 27 січня 2024 року, відповідно до якої він зобов`язується доставити автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою м. Літин, вул. Б. Хмельницького, 70.

До матеріалів справи долучено відеозапис із нагрудної камери поліцейського.

На відеозаписі зафіксовано як о 22 год. 59 хв. працівники поліції зупиняють автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 та повідомляють, що у нього не працює передня фара, запитують куди він їде та просять пред`явити документи. ОСОБА_1 передає свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та повідомляє, що не має посвідчення водія, надає паспорт.

О 23 год. 03 хв. поліцейський запитує у ОСОБА_1 чи не вживав той алкоголь, оскільки від нього чути запах.

О 23 год. 06 хв. поліцейський передає ОСОБА_1 мундштук, але він повідомляє що порушена цілісність упаковки. Поліцейський передає йому ще два мундштука, але ОСОБА_1 стверджує, що вони запаковані негерметично. Тоді поліцейський повідомляє, що для огляду вони можуть поїхати у лікарню.

О 23 год. 14 хв. інший екіпаж поліції привозить на місце зупинки нові мундштуки.

О 23 год. 16 хв. поліцейський передає ОСОБА_1 мундштук, він його розпаковує. ОСОБА_1 разом із поліцейським сідають у поліцейське авто. Поліцейський роз`яснює як потрібно дути у Драгер, а також про те, що це фіксується на відео.

О 23 год. 17 хв. ОСОБА_1 продуває Драгер, результат 0,67 проміле. Після цього поліцейський роз`яснює, що на нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, а також постанова за ч. 1 ст. 121 КУпАП та ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Крім того, поліцейський роз`яснює, що автомобіль VOLKSWAGEN GOLF буде поміщено на арештмайданчик. ОСОБА_1 просить залишити його на місці зупинки або щоб його забрав тверезий водій, а також запитує причину його зупинки працівниками поліції, на що поліцейський повідомляє, що причину оголошував одразу після зупинки у зв`язку із тим, що не працювала ліва фара у темну пору доби.

Після цього поліцейський складає адміністративні матеріали.

О 23 год. 45 хв. поліцейський ознайомлює ОСОБА_1 з протоколом, запитує чи той буде надавати пояснення. ОСОБА_1 відповідає, що надасть у суді, про що власноруч зазначає у протоколі та підписує протокол.

О 23 год. 49 хв. ОСОБА_1 ознайомлюють із постановою за ст. ст. 121, 126 КУпАП, яку той підписує.

Після проведення огляду на місці зупинки ОСОБА_1 не висловлював жодних заперечень та незгоди із результатами огляду ані усно, ані письмово, зокрема, у акті огляду у графі «З результатами згоден» стоїть підпис ОСОБА_1 , а тому у поліцейських не було підстав доставляти його у медичний заклад для проходження повторного огляду на стан сп`яніння.

Відеозапис, долучений до матеріалів справи, апеляційний суд вважає належним та допустимим доказом та не бере до уваги покликання у апеляційній скарзі про те, що він не є безперервним. Так, відеозапис дійсно складається із окремих фрагментів, проте час початку та закінчення, а також зафіксовані обставини є послідовними та продовжуваними.

Відтак вказані доводи апеляційної скарги повністю спростовуються матеріалами справи.

Апеляційний суд вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи скаржника стосовно того, що у акті огляду на стан сп`яніння не зазначено номер приладу, яким проводився огляд, а у чеку алкотестера не зазначено номер протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки з урахуванням встановлених обставин, зафіксованих, зокрема, відеозаписами, у суду немає сумніву в належності та допустимості вказаних доказів у цій справі.

Твердження у апеляційній скарзі про відсутність у акті огляду підпису ОСОБА_1 не відповідає дійсності.

Щодо покликань у апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції необґрунтовано позбавив ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, адже він такого права мав, посвідчення водія не отримував, то апеляційний суд зазначає таке.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачене адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно зі ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із Порядком видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).

Виходячи із системного аналізу зазначених норм, правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної статті і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ст. 23 КУпАП. У контексті питання, яке розглядається, особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових правопорушень як особами, які вчинили адміністративні правопорушення, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Враховуючи зазначене, особі, яку визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, суд може призначити передбачене санкцією відповідної статті додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення адміністративного правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Така правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі №702/301/20 та враховується апеляційним судом при розгляді цієї справи на підставі ч. 6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», ч. 6 ст. 368 КПК України, якими визначено, що суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо поданого адвокатом Ігнатовим Д. І. 07 березня 2024 року письмового клопотання про витребування довідки про відсутність посвідчення водія у ОСОБА_1 та інструкції на алкотестер (а. с. 40-42), а також заявленого у судовому засіданні цього ж дня усного клопотання про витребування свідоцтва про повірку алкотестера, яким проводився огляд ОСОБА_1 , то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Застосовуючи аналогію закону, апеляційний суд також звертає увагу на положення ч. 3 ст. 404 КПК України, якими визначено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду справи в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ігнатов Д. І. приймали участь при розгляді справи у суді першої інстанції, при цьому клопотання про витребування вказаних вище доказів ними не заявлялося.

Крім того, заявляючи клопотання про витребування доказів у апеляційному суді, адвокат Ігнатов Д. І. не зазначив жодних об`єктивних обставин, які перешкоджали йому заявити відповідне клопотання під час розгляду справи місцевим судом.

З огляду на викладене апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_1 про витребування вказаних доказів.

Водночас апеляційний суд зауважує, що про відсутність у нього посвідчення водія ОСОБА_1 особисто заявляв працівникам поліції на місці зупинки транспортного засобу 27 січня 2024 року. Вказана обставина була також встановлена поліцейськими при перевірці документів у ході розгляду справи за ч. 2 ст. 126 КУпАП та у зв`язку із цим на ОСОБА_1 була винесена постанова серії БАД № 238670 від 27 січня 2024 року та накладено адміністративний штраф у розмірі 3 400 грн. Докази оскарження та скасування вказаної постанови у передбаченому законом порядку у матеріалах справи відсутні.

Окрім того інструкція до алкотестеру Драгер 6810, яким проводився огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння 27 січня 2024 року, є у загальному доступі.

Також апеляційний суд зазначає, що наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» міжповірочний інтервал становить 1 рік.

Відповідно до інформації, зазначеної на чеку Драгера від 27 січня 2024 року, зазначено, що останнє калібрування приладу було здійснене 22 лютого 2023 року, що свідчить про те, що технічний засіб, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, на момент проведення огляду відповідав усім встановленим для його застосування вимогам та був придатний для застосування.

08 березня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Ігнатова Д. І. про направлення адміністративних матеріалів на доопрацювання з мотивів відсутності інформації про отримання (неотримання) ОСОБА_1 посвідчення водія.

Вирішуючи клопотання, суд звертає увагу, що положеннями ч. 8 ст. 294 КУпАП передбачено виключний перелік рішень апеляційного суду, які він має право ухвалити за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову судді місцевого суду. Рішення про направлення матеріалів справи на доопрацювання вказаною нормою закону не передбачено, а отже вимога захисника про направлення матеріалів справи на доопрацювання не узгоджується з положеннями Закону.

Водночас покликання адвоката на Постанову Пленуму Верховного Суду України № від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (п. 24), апеляційний суд вважає недоречними, оскільки у ній йдеться про повернення відповідному правоохоронному органу для належного оформлення протоколів про адміністративні правопорушення, складених не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП, а не адміністративних матеріалів в цілому, тим більш при здійсненні апеляційного перегляду.

Порушень норм ст. 256 КУпАП при складенні протоколу ААБ №312195 від 27 січня 2024 року судом не встановлено.

При цьому покликання адвоката на п. 4 Розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, апеляційний суд вважає недоречними, оскільки вказаним розділом визначені особливості оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, які вчинені повторно, та не передбачає обов`язку долучення довідки про наявність або відсутність посвідчення водія у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також у клопотанні адвокат Ігнатов Д. І. покликається на постанову Вінницького апеляційного суду у справі № 130/2495/22, у якій суд дійшов висновку про неможливість позбавлення права керування транспортними засобами особу, яка такого права не має.

Щодо цього, то апеляційний суд звертає увагу на те, що постанова у цій справі була винесена судом 27 грудня 2022 року. При цьому суд керувався п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року.

На сьогодні ж актуальною є позиція Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладена у постанові від 04 вересня 2023 року у справі №702/301/20 та зазначена вище, яку апеляційний суд враховує, керуючись ч. 6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», ч. 6 ст. 368 КПК України.

З огляду на викладене апеляційний суд наголошує, що при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не має жодного значення наявність або відсутність у особи, яка притягується до відповідальності, посвідчення на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на уникнення відповідальності та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 27 січня 2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності. Твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ігнатова Дмитра Івановича залишити без задоволення.

Постанову Літинського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук