Справа № 743/1806/23 Головуючий у 1 інстанції Рубаненко Н. Ю.
Провадження № 33/4823/208/24
Категорія - ч. 2 ст. 172-15 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Салая Г.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Деденко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2023 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, одружений, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , проживаючий по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Місцевим судом встановлено, що 04 листопада 2023 року на території Радульського старостинського округу Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області під час раптової перевірки прикордонного наряду "ПС" офіцерами ВВВБ по ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено, що сержант ОСОБА_1 виконував службові обов`язки зі знятою зброєю (АК-74, 180 набоїв для нього, дві гранати РГД-5, одна граната Ф-1) та бронежилетом (залишив у місці для відпочинку прикордонного наряду). Своїми діями сержант ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати її та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права. На думку апелянта, таке діяння не містить суспільної небезпеки в такому об`ємі, яке б передбачало накладення штрафу, розмір якого є неспівмірним із його діями. Вказує, що судом не взято до уваги статус особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адже матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що він займає посади або виконує обов`язки, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, судом не встановлено та не досліджено посадову інструкцію та не з`ясовано, чи є він суб`єктом цього адміністративного правопорушення. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не є беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні правопорушення. Зазначає, що текст постанови отримав лише 06.01.2024, тому строк на оскарження постанови суду вважає пропущеним з поважних причин.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник підтримали вимоги, викладені у апеляційній скарзі.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, суд виходив з того, що вчинення ним адміністративного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами.

Із зазначеними висновками місцевого суду погоджується суд апеляційної інстанції, вважаючи його правильним, обґрунтованим та таким, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 255 КУпАП, командири (начальники) військових частин (установ, закладів), командири підрозділів, які уповноважені на те командирами (начальниками) військових частин (установ, закладів) складають протоколи, передбачені статтями 172-10 - 172-20 КУпАП.

Частиною 2 статті 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення ЧЦП № 281207 від 08.11.2023 року містить дані про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Згідно вказаного протоколу, ОСОБА_1 вину свою визнав у повному обсязі та власноруч його підписав. (а.с. 2).

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, за вказаних у постанові обставин є обґрунтованими, оскільки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються сукупністю доказів у цій справі.

Апеляційний суд відмічає, що місцевий суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

За таких обставин, суд першої інстанції, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, в повному обсязі врахував вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП, які встановлюють завдання у справах про адміністративні правопорушення, а саме: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Так, як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі повно, всебічно та об`єктивно дослідженого протоколу про адміністративне правопорушення з додатками до нього, дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 172-15 КУпАП, характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього. Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Диспозиція ст. 172-15 КУпАП передбачає спеціальний суб`єкт адміністративного правопорушення, як військова службова особа.

Військова служба є державною службою особливого характеру (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу») Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком (ст. 17 Конституції України). А відтак апеляційний суд доходить висновку, що з урахуванням об`єкту правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП, доводи апелянта задоволенню не підлягають. Окрім того, суд акцентує увагу на тому, що правопорушення вчинене ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, який до сьогодні триває.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати доказом вини особи у вчиненні правопорушення, безпідставні, оскільки прямо суперечать положенням ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол, у діях конкретної особи, суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження, на підставі доказів, зібраних органом, повноважним на складання протоколу.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Зазначеною нормою не надано визначення малозначності адміністративного правопорушення, як підстави звільнення від відповідальності та не встановлено порядку застосування такого звільнення.

Малозначність, як ознака адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу. Малозначне діяння формально містить ознаки певного діяння, передбаченого КУпАП, але з врахуванням незначного ступеня його суспільної небезпечності не є адміністративним правопорушенням.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Однак, при накладенні стягнення за дане адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги, передбачені ст. ст. 22, 23 та 33 КУпАП, а саме, характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують відповідальність.

Так, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою вину визнав повністю та пояснив, що він ніс службу у відповідному спорядженні, наголосивши, що мав намір лише переодягнутися в сухий формений одяг, а тому зняв спорядження та в цей час був поміченим працівниками відділу внутрішньої безпеки.

Отже, під час апеляційного перегляду матеріалів справи встановлено, що від дій ОСОБА_1 суттєвої шкоди суспільним інтересам не заподіяно та тяжких наслідків не настало, а також враховуючи сукупність даних про особу ОСОБА_1 , який визнав свою провину, вперше притягається до адміністративної відповідальності, на цей час виконує свій обов`язок по захисту та обороні держави, апеляційний суд доходить висновку, що скоєне ОСОБА_1 правопорушення є малозначним, та вважає за можливе, у цьому конкретному випадку, у відповідності до ст. 22 КУпАП звільнити останнього від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

На думку апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову суду скасувати із закриттям провадження у справі.

З метою доступу до правосуддя вважаю за необхідно поновити строк на апеляційне оскарження постанови Куликівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2023 року.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Куликівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2023 року.

Задовольнити частково апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення - змінити.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Постанова є остаточною й подальшому оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай