Провадження №3/512/186/24
"21" березня 2024 р.
ПОСТАНОВА

21 березня 2024 рокусмт.Саврань

Суддя Савранського районного суду Одеської області Бростовська Н.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Сектору поліцейської діяльності №2 Відділу поліції №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

11.03.2024р. до Савранського районного суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , на яку протягом року було накладено адміністративне стягнення за дії, передбачені ч.1 ст.184 КУпАП, яка згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №014715 від 22.02.2024р., складеному інспектором сектору ювенальної превенції відділу превенції Подільського РУП старшим лейтенантом поліції Кудрею А.М., притягається до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП, далі протокол про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 15.02.2024р. приблизно о 15год. 30хв. біля магазину «Пелікан», який знаходиться в смт.Саврань, Подільського району, Одеської області, ОСОБА_1 перебувала з вигляду у стані алкогольного сп`яніння, втративши здатність належним чином доглядати за своїми трьома малолітніми дітьми, що могло призвести до нещасного випадку, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноручно зазначила : «згодна більше пити не буду».

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаного правопорушення не визнала та пояснила, що 15.02.2024р. вона пила лише пиво, але п`яною не була; в протоколі вона власноручно написала «згодна більше пити не буду», але зробила це під впливом інспектора поліції, також вона не підписувала письмових пояснень.

З урахуванням наданих особисто ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснень, суддя вважає, що її письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи, не можуть бути доказом вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП.

В матеріалах справи є письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких вказано, що 15.02.2024р. ОСОБА_1 перебувала в п`яному вигляді, але в судовому засіданні вони допитані не були.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 27.06.2019р. по справі №560/751/17, пояснення осіб, які у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, не можуть бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення та не є належними доказами, якими може обґрунтовуватись притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, у протоколі не зазначені ознаки стану сп`яніння ОСОБА_1 , з яких у поліції були підстави вважати, що вона перебувала у такому стані, а також в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 15.02.2024р. дійсно знаходилась в стані алкогольного сп`яніння.

Інших доказів, які могли б свідчити про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано та відсутні посилання на такі докази.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 цієї статті визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Статтею 252 цього Кодексу встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В розумінні ст.280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи винна особа у вчиненні адміністративного правопорушення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

За змістом ч.1 ст.251 КУпАП одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, однак він сам по собі не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні через те, що не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» N39598/03 від 21.07.2011р.). Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Таким чином, єдиним доказом, який міг би свідчити про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, є лише протокол про адміністративне правопорушення, сам текст якого не містить причинно-наслідкового зв`язку між відображеними в ньому діями ОСОБА_1 та діями, які могли б свідчити про невиконання нею батьківських обов`язків або ухилення від виконання таких обов`язків, а тому, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, він не може вважати беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.

У справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99) суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості. Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

В матеріалах справи відсутні докази, які б передбачали такий рівень доказування, що не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, у зв`язку з чим неможливо встановити в її діях наявність складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Про закриття провадження в адміністративній справі суд виносить постанову (п.3 ч.1 ст.284 КУпАП).

Керуючись ст.7, п.1 ч.1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Справу про адміністративне правопорушення за є.у.н.512/170/24 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП провадженням закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Савранський районний суд Одеської області (ч.ч.2, 3 ст.294 КУпАП).

СУДДЯ (підпис)

Суддя Савранського районного

суду Одеської області Бростовська Н.О.