Справа № 157/2024/23 Провадження №33/802/75/24 Головуючий у 1 інстанції:Гамула Б. С.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Хомича Ю.В., потерпілого ОСОБА_1 та його представника адвоката Вінцюк Ю.Б., розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 грудня 2023 року щодо ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 23 жовтня 2023 року в 15 год. 40 хв., на вул. Центральна в с. Запруддя Камінь-Каширського району Волинської області, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , не надав переваги в русі автомобілю марки «Toyota Land Cruiser 150», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, змусивши останнього різко загальмувати та змінити напрямок руху, щоб уникнути зіткнення.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді необґрунтованою. Посилається на те, що висновки суду, викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує на те, що не було надано оцінки факту зміни показів водієм ОСОБА_2 , які він надав в суді та в момент ДТП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його представника Вінцюк Ю.Б., які підтримували подану апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді і постановити нову, захисника Хомича Ю.В., який заперечував апеляційну скаргу і просив постанову залишити без змін, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що суддя дійшов до передчасного висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Так, доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При апеляційному розгляді встановлено, що ОСОБА_2 23 жовтня 2023 року о 15 год. 40 хв., на вул. Центральна в с. Запруддя Камінь-Каширського району Волинської області, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , не надав переваги в русі автомобілю марки «Toyota Land Cruiser 150», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, змусивши останнього різко загальмувати та змінити напрямок руху, щоб уникнути зіткнення.

Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД 18 №002332 від 22 жовтня 2023 року (а.с.1); схемою місця ДТП (а.с.3), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.8), письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.9), висновком експерта від 05.02.2024 (а.с.62-64), в яких відображені всі необхідні дані щодо руху транспортних засобів та їх розташування після ДТП, а також зафіксовані пошкодження автомобілів унаслідок ДТП.

Висновок суду про те, що відсутні докази винуватості ОСОБА_2 у порушенні вимог Правил дорожнього руху, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, є передчасним.

Приписами п.1.1. Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.16.11 ПДР, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Частиною 5 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, зокрема за порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

За приписами п. 2.3. «б» Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Досліджені під час апеляційного розгляду у справі докази: дані схеми ДТП (розташування автомобілів після ДТП,), характер та локалізація механічних пошкоджень транспортних засобів, пояснення учасників ДТП, висновок експерта, свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , 22 жовтня 2023 року він рухався з м. Ковеля до м. Камінь-Каширський автомобілем «Toyota Land Cruiser 150». У селі Запруддя, проїхавши поворот, наблизився до перехрестя на відстань близько 20 метрів. У цей час із другорядної дороги, праворуч від нього, на його смугу руху виїхав автомобіль «Volkswagen Passat». Також вказав, що різко загальмувати не було можливості через мокре дорожнє покриття, обігнати з лівої сторони також не міг, оскільки на зустріч рухалися інші автомобілі, тому прийняв праворуч, однак об`їхати автомобіль позаду не зміг та вдарився в його задню частину, внаслідок чого його автомобіль підстрибнув та перекинувся на лівий бік. Також зазначив, що перевищити швидкість він не міг через погане дорожнє покриття, а причиною ДТП вважає створенням водієм ОСОБА_2 аварійної обстановки, який виїхав на його смугу руху.

Згідно пояснень ОСОБА_2 , 22 жовтня 2023 року він їхав автомобілем марки «Volkswagen Passat» із села Стобихівка в м. Ковель. В селі Запруддя йому необхідно було виїхати на головну дорогу та повернути ліворуч. Наблизившись до перехрестя, він зупинився приблизно за півтора метра до проїзної частини головної дороги та подивився в обидва боки, щоб пересвідчитися у відсутності транспорту. З правого боку до нього наближалося два автомобілі, а з лівого боку автомобіль «Toyota Land Cruiser», який рухався з великою швидкістю. Приблизно за 15 метрів до перехрестя цей автомобіль змінив напрямок руху та почав рухатись прямо на його автомобіль. Щоб уникнути зіткнення він рушив та проїхав приблизно 2 метри, повернувши ліворуч і виїхавши на головну дорогу переднім правим колесом. В цей момент відбулося зіткнення передньої правої частини автомобіля «Toyota Land Cruiser» та задньої лівої частини його транспортного засобу. Під час складання схеми ДТП він показував поліцейським місце зіткнення, однак на схемі його не відображено. Зазначив, що аварійної обстановки не створив, навпаки здійснив маневр, щоб уникнути зіткнення та більш тяжких наслідків, оскільки в його автомобілі знаходилося двоє пасажирів.

Крім того, згідно з висновком експерта №СЕ-19/103-24/1298 від 05 лютого 2024 року, в даній дорожній ситуації з технічної точки зору дії водія автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 , які не відповідали вимогам п.п.101, 16.1 ПДР, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (а.с.62-64).

Також експертом встановлено, що з технічної точки зору в діях водія автомобіля «Toyota Land Cruiser» ОСОБА_1 невідповідності до вимог ПДР не вбачається.

Допитаний під час розгляду справи апеляційним судом експерт ОСОБА_6 вказаний висновок підтримав та додатково зазначив, що у випадку створення аварійної ситуації можливе відступлення від ПДР. Невідповідністю своїх дій вимогам ПДР водій ОСОБА_2 при виїзді на перехрестя з другорядної дороги створив аварійну ситуацію водію ОСОБА_1 ..

Піддавати вказаний висновок експерта сумніву у апеляційного суду немає підстав, оскільки експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта і відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за статтями 384, 385 КК України (а.с.62-64) та провів дану експертизу на підставі наданих матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Для доведеності винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення необхідним є доведення причино-наслідкового зв`язку між вчиненими ним порушеннями ПДР та настанням ДТП за участі іншого водія.

Це питанням узгоджується із практикою Верховного Суду, зокрема у постанові ВС від 20.11.2014 у справі справа №5-18кс14 зазначено, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.

На таку особливість у правозастосуванні орієнтує і Пленум ВС у постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14. У п.7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також, чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Із досліджених апеляційним судом доказів вбачається, що саме дії водія ОСОБА_2 були первинними, він як учасник дорожнього руху перший допустив порушення ПДР України, і його маневр змусив змінити напрямок руху водія ОСОБА_1 ..

Перевіривши доводи сторони захисту, прихожу до висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, оскільки такий висновок відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами.

На переконання апеляційного суду ОСОБА_2 об`єктивно спроможний був уникнути створення аварійної обстановки, а саме примусити іншого учасника дорожнього руху різко змінити напрямок руху для забезпечення особистої безпеки або безпеки пасажирів, при виконанні ним Правил дорожнього руху.

При цьому, факт того, чи мав ОСОБА_1 можливість проїхати по своїй смузі руху, не впливає на висновки про порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху та його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст.251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні за ч.5 ст.122 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Між тим, апеляційний суд позбавлений законної можливості накладати адміністративне стягнення поза межами, встановленого Законом, строку.

Відповідно до приписів ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно з вимогами п.7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи те, що правопорушення було вчинене та виявлене 22 жовтня 2023 року та на час розгляду справи апеляційним судом закінчились строки накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 , провадження у даній справі слід закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

II О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 грудня 2023 року щодо ОСОБА_2 скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, а провадження у справі закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов