П О С Т А Н О В А

Іменем України

23.02.2024 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Марків Ю.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії АА №154285 від 28.11.2023 року, 27.11.2023 року об 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного, фізичного та фінансового характеру, а саме штовхав, нецензурно лаявся, скандалив, чим принижував гідність та завдав психологічних страждань.

Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні 19.02.2024 року вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП не визнав. Пояснив, що саме гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було спровоковано словесну перепалку із ним, оскільки вони у грубій формі ображали та погрожували йому позбавити придбаного за спільні кошти подружжя житла та виселити із орендованої квартири, провокували на скандал.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Зубашевський Н.П. в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 проживає у орендованій квартирі у АДРЕСА_1 , разом з ним проживають: дружина ОСОБА_2 та їхній син ОСОБА_4 27.11.2023 року в ОСОБА_1 із дружиною ОСОБА_2 виник конфлікт із приводу придбаної ними у шлюбі квартири за адресою: АДРЕСА_2 , котра з метою зменшення витрат на оформлення (зменшення ставки оподаткування, зборів за проведення реєстраційних дій із реєстрації права власності на зазначений новозбудований об`єкт нерухомого майна) була зареєстрована на тестя (батька дружини), котрий тепер відмовляється передавати подружжю у власність спірну квартиру, котра набута за спільні кошти подружжя. Саме ОСОБА_1 першим викликав працівників поліції, оскільки вважав, що щодо нього були вчиненні неправомірні дії. Вважає, що відносно його підзахисного ОСОБА_1 відсутні належні і допустимі докази, які підтверджують склад адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 173-2 КУпАП, а тому просить суд провадження щодо такого закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП. У протоколі про адміністративне правопорушення серії АА №154285 ОСОБА_1 зазначив, що працівники поліції внесли брехливі та неправдиві відомості в протокол на основі обманливих переконань, не маючи жодної достовірної інформації та належних доказів, чим спричинили внесення завідомо неправдивих даних в протокол та припис про виселення його о 02:23 год. з квартири, а його заяви та клопотання не були прийняті. Також 27.11.2023 у ОСОБА_1 інспектором взводу №1 роти №3 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП Сидорчуком О.В. було відібрано заяву, згідно з якою заявник просив прийняти міри щодо його дружини ОСОБА_2 та її матері ОСОБА_3 у вчиненні домашнього насилля, що проявилося у нецензурній лайці, криках, приниження честі та гідності його, як чоловіка та батька. 27.11.2023 ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_3 неодноразово провокували його висловами та криками з метою виведення його з рівноваги, чим спричинили йому приниження та емоційну нестабільність. Ознак будь-якого фізичного насилля із його сторони по відношенню до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не було. У поясненнях від 27-28.11.2023 року, написаних власноручно, ОСОБА_1 зазначив, що 27.11.2023 року його дружина ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_3 вчинили щодо нього домашнє насилля, що проявилось у словесних образах, нецензурних висловлюваннях, приниженні його честі та гідності як батька та чоловіка. Все це відбулося у присутності його малолітнього сина, який перебував у сусідній кімнаті.

Потерпіла ОСОБА_2 у судові засідання 22.12.2023 року, 29.01.2024 року, 19.02.2024 року та 23.02.2024 року не з`являлася, хоча й належним чином повідомлялася про дату, час та місце проведення таких шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду засобами поштового зв`язку на адресу її місця проживання, вказану нею у відібраній від неї заяві начальнику ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області від 27.11.2023 АДРЕСА_1 , рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №115 та №404, які повернулись на адресу суду з конвертами з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою".

Належність повідомлення ОСОБА_2 шляхом надсилання судової повістки про виклик до суду на адресу: АДРЕСА_1 , свідчить зазначення такої самою потерпілою, оскільки її заява від 27.11.2023 містить особистий підпис ОСОБА_2 .

Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома суду, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю фізичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року (далі Правила). Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих правил (пункт 94 правил). Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на фізичну особу.

Окрім цього, потерпіла ОСОБА_2 повідомлялась судом шляхом скерування судових повісток про виклик до суду SMS-повідомлення на її контактний номер телефону, про що свідчать відповідні довідки про доставку таких.

З огляду на те, що потерпіла ОСОБА_2 була обізнана про розгляд указаної справи про адміністративне правопорушення, не вжила заходів для явки до суду, її поведінку суд уважає свідомим затягуванням розгляду справи.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та потерпілої, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

У відібраній поліцейським взводу №1 роти №3 батальйону №4 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області Солимою М.А. власноручно написаній заяві начальнику відділу поліції № ЛРУП ГУ НП у Львівській області від 27.11.2023 року ОСОБА_2 просить прийняти міри до її чоловіка ОСОБА_1 , який при конфлікті розбив її телефон вартістю 45000 (сорок п`ять тисяч гривень), тому що прийшов додому у стані алкогольного сп`яніння. Просить змусити його відшкодувати їй кошти, оскільки через це не може працювати, бо для роботи потрібен телефон.

У поясненнях від 27.11.2023 року, написаних власноручно, ОСОБА_2 зазначила, що 27.11.2023 стався конфлікт через те, що 2 дні перед цим ОСОБА_1 її побив і обматюкав при дитині, обзивав, принижував, ображав її при дитині, потім вихватив у неї телефон і побив його. Вона залишилася без зв`язку. Хоче щоб він повернув їй кошти за телефон. У п`ятницю 24.11.2023 він матюкав і бив її цілий вечір, обзивав, а потім вдарив у лице, в результаті чого в неї синяк на все обличчя. Потім повикидав її одяг через вікно. Він був у стані алкогольного сп`яніння. Постійно п`є і приходить додому і всіх матюкає, обзиває, принижує. Має алкогольну залежність. Дуже агресивний, хамовитий, постійно кричить, обзиває, кричить на дитину. Періодично 1-2 рази на місяць її б`є. Подія сталася о 22.00 год.

Свідок мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у поясненнях від 27.11.2023, написаних власноручно, зазначила, що 24.11.2023 дочка прийшла з роботи і зять її вдарив по лиці, де відбилися відпечатки пальців, які вона сфотографувала їй на телефон. Без причини він її побив. Після того в суботу вони приїхали її захистити. Він їх обзивав [закреслено]. В п`ятницю він обзивав її такими словами, що в житті такого не чула і побив сина телефон. Вони приїхали, він обзивав їх, тикав і брехав. 27.11.2023 вона залишилася, а чоловік поїхав, він з дитиною грав гру і сміявся на всю квартиру, а дочка почала казати, що він грає роль перед нею і дійшло до того, що він побив її телефон. Вона в нервах викликала поліцію і він також викликав поліцію в той момент і казав, що вона над ним насилля застосовує. Сказав, що вона з роботи прийшла побита. Поліцію вона викликає не вперше.

В судові засідання 19.02.2024 року та 23.02.2024 ОСОБА_3 не з`явилась, хоча й належним чином повідомлялась про дату, час та місце проведення таких.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення та його захисника, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави

Стаття 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №154285 від 28.11.2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 , йому у вину ставиться вчинення домашнього насильства за тих обставин, що він 27.11.2023 року об 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного, фізичного та фінансового характеру, а саме штовхав, нецензурно лаявся, скандалив, чим принижував гідність та завдав психологічних страждань.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Сам факт звернення ОСОБА_2 до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства.

Наявність сварок і непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту.

З огляду на наведене, відсутні обставини, які б вказували на наявність свідомих, умисних дій ОСОБА_1 , вчинених по відношенню до його дружини, які б свідчили про намір заподіяти насильство щодо такої, обмежити чи порушити її особисті права та свободи.

Слід враховувати, що суть правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зводиться до вчинення таких дій, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, об`єктивна сторона складу ч. 1 ст. 173-2 КУпАП має обов`язкову ознаку - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Проте, з матеріалів провадження не вбачається, що дії ОСОБА_1 могли завдати потерпілій чи завдали їй психологічної шкоди, встановлення настання якої є обов`язковим.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні в справі «Опуз проти Туреччини» (Opuz v. Turkey no. 33401/02 від 09.06.2009 року) Європейський суд прийшов до висновку, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також зазначив, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливішим є наявність ефективних механізмів їхньої реалізації.

Для того, щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством. Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперераховані ознаки. Ескалація конфлікту може привести до насильства, та не обов`язково завжди приводить.

З огляду на наведене, встановлені при розгляді справи дійсні обставини події свідчать про те, що 28.11.2023 року року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав місце конфлікт, сварка на побутовому ґрунті, з відсутністю наведених ознак домашнього насильства.

Окрім цього, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 працівником поліції було порушено вимоги ст.255 КУпАП та не зібрано достатніх доказів, які б підтверджували вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, до матеріалів справи не додано достатніх доказів його вчинення, зокрема, фотофіксацію та відеофіксацію, тощо.

У силу приписів ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Тож, на думку суду, матеріали адміністративної справи не містять доказів, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а отже і доводили винуватість поза розумним сумнівом.

Таким чином, у ході судового розгляду даної справи не встановлено в діях вчинених ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 усіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та доказів щодо наявності саме домашнього насильства зі сторони ОСОБА_1 по відношенню до його дружини, що свідчить про відсутність у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу цього правопорушення.

Виходячи з наведеного, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд вважає, що порушене відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм статей 284 та 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови виготовлено 26.02.2024 року.

Суддя Ю.С.Марків