Справа №949/56/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2024 року м. Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Отупор К.М., за участю захисника - адвоката Клюйка А.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючої, проживаючої в АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Права та обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 роз`яснені.

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №550580 від 02 січня 2024 року вбачається, що 02 січня 2024 року о 00 год. 13 хв., в с. Берестя по вул. Миру, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем марки "Daewoo Lanos", з номерним знаком НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Alcotest №6810" та проведення такого огляду у медичному закладі, відмовилась.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовилася від підпису в протоколі та дачі письмових пояснень.

На розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнала, оскільки відомості, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, а сам протокол складений з порушенням процедури документування адміністративних правопорушень. Просить закрити провадження у справі.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Клюйко А.О. в судовому засіданні зазначив, що відомості, викладені в протоколі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не відповідають дійсності, протирічать матеріалам адміністративної справи. Зазначений протокол складений працівниками поліції з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративне правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено процедуру такого огляду, зокрема, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатом огляд проводиться в закладі охорони здоров`я. В силу вимог вищезазначеної статті, а також пункту 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться на місці зупинки транспортного засобу. Водій, що відмовився від проведення такого огляду чи не погодився з його результатом направляється поліцейським для проведення відповідного огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (ці положення продубльовані у пункті 6 розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07 листопада 2015 року). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, що передбачено пунктом 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року та пункту 6 розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07 листопада 2015 року.

Таким чином, аналіз норм, які регулюють порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння, дає підстави стверджувати, що для притягнення особи до відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення необхідна сукупність наступних фактів:

1) особа повинна керувати транспортним засобом;

2) у водія виявленні ознаки алкогольного сп`яніння, визначенні у пункті 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735;

3) поліцейський повинен запропонувати водієві на місці зупинки транспортного засобу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зафіксувавши це відеозаписом чи у присутності 2 свідків;

4) отримати відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, знову ж таки зафіксувавши це відеозаписом, або отримати таку відмову у присутності 2 свідків;

5) поліцейський повинен запропонувати водієві пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, зафіксувавши це відеозаписом чи висунувши вимогу у присутності 2 свідків;

6) отримати відмову водія від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, знову ж таки зафіксувавши це відеозаписом, або отримати таку відмову у присутності 2 свідків.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до роз`яснень викладених у пункті 27 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також, про адміністративні правопорушення на транспорті", судам слід враховувати, що відповідальність за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 27 вищевказаної постанови, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення особи до відповідальності за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Рух - це процес переміщення, зміна положення тіла відносно інших тіл у просторі.

Отже, під керуванням транспортним засобом треба розуміти виконання функцій водія, тобто вчинення дій, що призвело до зміни положення транспортного засобу відносно початкового. Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у цьому випадку є водій транспортного засобу.

Як зазначив в судовому засіданні адвокат Клюйко А.О., з відеозапису під назвою "0BK2028__0072", з нагрудної камери поліцейського, зафіксовано як службовий автомобіль під`їжджає до автомобіля DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , котрий знаходиться у стоячому положенні на узбіччі з увімкненими вогнями аварійної зупинки, зупиняється біля його задньої частини, після чого зафіксовано процес спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 . З відеозапису під назвою "0BK2028__0073", з нагрудної камери поліцейського, зафіксовано процес спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , а також процес оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Відеозапис "document_984554210", здійснений з салону службового автомобіля поліцейських, з якого вбачається процес спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 біля автомобіля DAEWOO-LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

При цьому адвокат Клюйко А.О. зазначає, на вказаних відеозаписах не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

В постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року (справа №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), адміністративне провадження №К/9901/20315/18), відеозапис може бути прийнятий до уваги судом, якщо він відображає відомості про вчинення правопорушення, а не лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

У зв`язку з наведеним, адвокаю Клюйко А.О. вважає, що вищевказаний диск з відеозаписами з нагрудної камери та службового автомобіля працівників поліції, слід оцінювати критично.

Також адковот ОСОБА_2 зазначив, що свідок ОСОБА_3 , письмові пояснення долучені до матеріалів справи, підтверджує те, що ОСОБА_1 не керувала належним йому автомобілем DAEWOO-LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а лише сиділа в салоні вказаного транспортного засобу та допомагала здійснювати перевірку справності лівої фари системи зовнішнього освітлення.

Окрім того адвокат Клюйко А.О. додав, що що поліцейський у ході перевірки документів та спілкування з ОСОБА_1 запропонував "пройти газоаналізатор DRAGER на місці зупинки транспортного засобу 6810". При цьому не назвав, за якими саме ознаками водій повинен виконати вимогу проходження огляду на стан сп`яніння (часові показники 2024/01/02 00:18:00 відеозапису під назвою "0BK2028__0072"). У подальшому під час розмови поліцейським повідомлено ОСОБА_1 про наявність у неї ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: "так як чути запах алкоголю" (часові показники 2024/01/02 00:19:35 відеозапису під назвою "0BK2028__0072").

Тому адвокат Клюйко А.О. вважає, що з огляду на це, поліцейським не визначено ні однієї з ознак сп`яніння, яка відповідає Інструкції. Поряд з цим, за умови, що озвучена ознака відповідала б вказаній в Інструкції, вона об`єктивно є спірною, з огляду на те, що відеокамера запаху алкоголю не передає, а з розмови поліцейського з ОСОБА_1 відсутні підстави судити про наявність ознак алкогольного сп`яніння у останньої, навпаки вбачається, що під час спілкування з поліцейським ОСОБА_1 поводила себе адекватно, рухи тіла координовані, чітко і зрозуміло відповідала на запитання правоохоронця, відсутнє тремтіння пальців рук, мала цілком природнє забарвлення шкірного покриву обличчя, її поведінка цілком відповідала обстановці.

Таким чином, при відсутності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, вимога поліцейського про проходження медичного огляду на стан сп`яніння, є неправомірною і відмова від її виконання правових наслідків не породжує. Також звертає увагу суду на те, що слід критично оцінювати наявне в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 січня 2024 року, оскільки в ньому відсутній підпис особи, яка направляється на огляд.

Крім того адвокат Клюйко А.О. зазначає, що ОСОБА_1 не є тією особою, яка підлягає адміністративній відповідальності, оскільки протокол серії ААД №550580 від 02 січня 2024 року, складений відносно ОСОБА_1 , а згідно її паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 06 січня 2016 року Дубровицьким РС УДМС України в Рівненській області, її прізвище є " ОСОБА_4 ". Як вбачається з відеозапису під назвою "0BK2028__0072", а саме відповідно до часових показників 2024/01/02 00:15:55, на усну вимогу працівника поліції ОСОБА_1 демонструє належний їй паспорт громадянина України і, як наслідок, поліцейський озвучує зміст першої сторінки вказаного документу, тобто ім`я особи - " ОСОБА_5 ". У подальшому ОСОБА_1 пояснює, що причиною розбіжностей її прізвища у паспорті громадянина України та посвідченні водія є те, що вона розлучена (часові показники 2024/01/02 00:16:05 відеозапису під назвою "0BK2028__0072"), тобто внаслідок цього відбулася зміна її прізвища у відповідних документах, про що працівнику поліції було достеменно відомо.

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та беручи до уваги принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, адвокат Клюйко А.О. вважає, що поданими до суду матеріалами не доведено належними доказами подію керування ОСОБА_1 02 січня 2024 року о 00 год. 13 хв. автомобілем DAEWOO-LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, а відтак справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника - адвоката Клюйка А.О., повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Згідно вимог статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно пункту 1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із закон

Згідно з положеннями статті 16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлена адміністративна відповідальність в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом встановлено, що 02 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №550580 з якого вбачається, що 02 січня 2024 року о 00 год. 13 хв., в с. Берестя по вул. Миру, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем марки "Daewoo Lanos", з номерним знаком НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Alcotest №6810" та проведення такого огляду у медичному закладі, відмовилась.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, тому з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку. Суд не вправі на шкоду особі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до роз`яснень викладених у пункті 27 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також, про адміністративні правопорушення на транспорті", судам слід враховувати, що відповідальність за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 27 вищевказаної постанови, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення особи до відповідальності за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Рух - це процес переміщення, зміна положення тіла відносно інших тіл у просторі.

Отже, під керуванням транспортним засобом треба розуміти виконання функцій водія, тобто вчинення дій, що призвело до зміни положення транспортного засобу відносно початкового. Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у цьому випадку є водій транспортного засобу.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують той факт, що ОСОБА_1 02 січня 2024 року о 00 год. 13 хв. в с. Берестя по вул. Миру, 3, керувала автомобілем DAEWOO-LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , так і відсутні будь-які дані, які б підтвердили, що остання була зупинена працівниками поліції в ході керування транспортним засобом.

Відповідно до частини 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Із оглянутих в судовому засіданні відеозаписів встановлено, що поліцейським не визначено ні однієї з ознак сп`яніння, яка відповідає Інструкції.

Натомість із відеозапису встановлено, що в ході розмови поліцейського з ОСОБА_1 , остання поводила себе адекватно, рухи тіла координовані, чітко і зрозуміло відповідала на запитання правоохоронця, відсутнє тремтіння пальців рук, мала цілком природнє забарвлення шкірного покриву обличчя, її поведінка цілком відповідала обстановці.

Також суд слід критично оцінює наявне в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 січня 2024 року, оскільки в ньому відсутній підпис особи, яка направляється на огляд.

Згідно до пунктів 8, 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

При цьому, судом встановлено, що матеріали справи взагалі не містять доказів які б підтверджували, що працівники поліції вручали зазначене направлення ОСОБА_1 , а вказані у ньому ознаки сп`яніння, а саме "запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці" суд вважає надуманими та такими, що не відповідають об`єктивній дійсності, та не знайшли свого відображення у матеріалах справи та судовому засіданні.

Варто також зазначити, що ОСОБА_1 не є тією особою, яка підлягає адміністративній відповідальності, оскільки протокол серії ААД №550580, складений відносно ОСОБА_1 , а згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 06 січня 2016 року Дубровицьким РС УДМС України в Рівненській області, її прізвище є " ОСОБА_4 ".

У відповідності до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року, судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В силу вимог частини 2 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в частині 2 пункту 19 Постанови Пленуму ВС України №9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Крім того, у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".

У справі "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є "обвинуваченням" держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення, а тому варто звертати увагу уповноважених осіб на необхідності дотримання правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

З огляду на вищевикладене, матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних відомостей щодо вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Відтак, доводи адвоката Клюйка А.О. щодо суперечності змісту протоколу про адміністративне правопорушення та встановлених обставин, є такими, що заслуговують на увагу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Тому, оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що факти, викладені в протоколі, зокрема, щодо вчинення правопорушення не підтверджуються жодними достовірними доказами, а відтак, протокол не може являтись доказом наявності у ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 251, 252, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.