Справа № 357/125/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2024 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Тетяна Володимирівна, розглянувши матеріали, що надійшли з Полку патрульної поліції у місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм у ТОВ «Епіцентр К», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 виданий 05.02.2021 органом 3246,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Маліцького О.О.,

У С Т А Н О В И В:

14.12.2023 о 23:12 год на бульварі Олександрійському в м. Біла Церква Київської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2108» з д.н.з. НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку категорично відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За даним фактом стосовно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 562156 від 14.12.2023 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та пояснив, що він не був у стані алкогольного сп`яніння, про що хотів зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення, проте йому не вистачило місця. Працівники поліції, підійшовши до автомобіля, повідомили, що вони відчувають запах алкоголю, проте зазначає, що він використовує для миття вікон автомобіля зимовий засіб із вмістом спирту, крім того, подруга дружини вживала шампанське, можливо із-за цього відчувався запах алкоголю. Видих на поліцейських він не робив. Також йому зазначили, що у нього тремтять руки, проте це могло бути тому, що він замерз, на вулиці було холодно, а він був одягнений у тоненьку курточку. Він вважав, що його зупинили незаконно, тому таким чином себе поводив. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу він відмовився, проте проїхати до лікарні йому не пропонували. Зазначив, що огляд він пройшов би і на місці за допомогою приладу Драгеру, але з іншим екіпажем поліцейських, яких він намагався викликати, тому що у тих працівників поліції, які його зупинили було до нього упереджене ставлення.

Захисник Маліцький О.О. просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення посилаючись на наступне. Так, поліцейський назвав причину зупинку: "не включений покажчик повороту", проте на відеозаписі зафіксовано як на автомобілі вмикається правий покажчик повороту. Доказів того, що на автомобілі не було ввімкнено покажчика повороту до суду не надано. Стосовно особи, яка керувала транспортним засобом жодної постанови по цьому та будь якому іншому факту не складено, що свідчить про відсутність причини для зупинки транспортного засобу. Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду неодноразово зазначав, що зупинка транспортного засобу повинна бути законною. При відсутності законності зупинки оформлення притягнення до відповідальності незаконним, та є самостійною підставою для скасування постанови про притягнення до відповідальності. Дійсно згідно із КУпАП поліція має право збирати докази, але збирання доказів не повинно відбуватися у поза процесуальний спосіб, інакше такі докази є недопустимими. Доказом того, що водій не вчиняв порушення ПДР є саме відео, а також висловлювання поліцейського на відеофайлі «сlip 0» о 23:20 «Я це не докажу, що у вас не був включений покажчик повороту, це ви будете доказувати, я не буду нічого доказувати». Вважає, що оскільки працівниками поліції не було належним чином задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення особою правил дорожнього руху, яке слугувало підставою для зупинки транспортного засобу, то всі наступні вимоги працівників поліції особа не була зобов`язана виконувати, а всі складені процесуальні документи стосовно неї не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що в разі незгоди водія на проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, у поліцейського виникає обов`язок доставити водія до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння в двогодинний термін із направленням на такий огляд, і тільки після доставлення водія до медичного закладу поліцейськими, якщо водій саме в медичному закладі відмовився від проходження такого огляду, у поліцейських виникає право складати протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Для доставлення водія до медичного закладу охорони здоров`я в разі коли водій не бажає проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я адміністративним законодавством, а саме ст. 261 КУпАП передбачене адміністративне затримання особи. Наголосив, що законодавством надано право і поліцейський зобов`язаний доставляти водіїв транспортних засобів для проведення огляду до медичного закладу охорони здоров`я в разі, якщо водій не згоден з результатами проведення огляду на місці зупинки або відмовляється від проходження такого огляду. Поліцейськими було застосовано як захід забезпечення провадження тимчасове затримання транспортного засобу, хоча мали б застосувати як захід відсторонення особи від керування транспортним засобом, натомість не було застосовано такого заходу як адміністративне затримання особи, в зв`язку із порушенням ПДР для доставлення особи до медичного закладу охорони здоров`я. Так, матеріали справи містять докази того, що водія не було доставлено до закладу охорони здоров`я, про це вказано у самому направленні, однак матеріали справи не містять доказів відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Додатково вказує на те, що працівниками поліції невірно запропоновано проходження огляду, оскільки фраза «огляд за допомогою приладу Драгер чи у лікарні» є неправильною. Також протокол про адміністративне правопорушення складав один поліцейський, а направлення та акт огляду інший, під час цього вони між собою узгоджують написання виявлених ознак алкогольного сп`яніння. Вважає, якщо поліцейські на місці двоє, то і ознаки вони б мали виявляти однакові і заповнювати документи, не питаючи один в одного.

Суддя, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляд визначається Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2, 3, 6, 7 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно із п.1 розділу ІІІ Інструкції перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Відповідно до п. 7 Порядку поліцейський забезпечує проведення огляду водія

транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Відповідно до п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису….

Попри невизнання своєї винуватості самим правопорушником, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

даними протоколу про адміністративні правопорушення серії ААД № 562156 від 14.12.2023 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у якому викладено фактичні обставини вчинення правопорушення;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким водія ОСОБА_1 направлено до медичного закладу, який розташований за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Василя Стуса, 41, однак відомості про проходження огляду в направленні відсутні, оскільки огляд не проводився, водій не доставлявся;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд проведено у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, проте огляд не проводився;

актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 14.12.2023, відповідно до якого транспортний засіб «ВАЗ 2108» затримано та доставлено на спеціальний майданчик;

відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 562156 від 14.12.2023 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який підтверджує обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, на переглянутому в судовому засіданні відеозаписі, а саме на відеофайлі під назвою «clip-2» відеозапис із відеореєстратора службового автомобіля поліцейських, на якому зафіксовано рух транспортного засобу «ВАЗ 2108» з д.н.з. НОМЕР_3 14.12.2024 о 23:12 год. На відеофайлі під назвою «clip-0» відеозапис із нагрудної камери поліцейського № 477298 зафіксовано як о 23:13 год поліцейський підходить до транспортного засобу, біля якого стоять водій та інший поліцейський. На запитання поліцейського, водій повідомив, що приїхав до магазину купити чіпси та запитав причину його зупинки. О 23:14 год поліцейський повідомив, що водій при перестроюванні не включив покажчик повороту а також таких автомобілів як у нього багато у розшуку. О 23:15 год водієві повідомляють, що згідно зі спільним наказом МОЗ та МВС України у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук та порушення мови, у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або проїхати до лікаря, на що той відмовився, оскільки його зупинка є незаконною. Поліцейський роз`яснює, що відмова від проходження огляду є порушенням п. 2.5 ПДР і в такому випадку буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Оскільки у водія виражений запах алкоголю з порожнини рота, тому йому знову пропонують пройти огляд. О 23:17 год водій повідомляє, що відмовляється від огляду, тому що немає причини зупинки. Поліцейський повторно повідомляє, що водій не увімкнув покажчик повороту і також у них є орієнтування на схожий транспортний засіб. Далі поліцейський повідомляє, що згідно ст. 266 КУпАП водія буде відсторонено від керування транспортним засобом шляхом евакуації, оскільки автомобіль заважає рухові інших транспортних засобів. О 23:19 год зафіксовано, як працівник поліції пояснює, що коли водій рухався позаду їхнього автомобіля, при перестроюванні не увімкнув покажчик повороту, а потім їх обігнав, оскільки відеореєстратора заду їхнього авто немає, тому він цього не може йому доказати. О 23:23 год зафіксовано розмову між працівниками поліції, під час якої вони говорять, що схожий транспортний засіб знаходиться у них в орієнтуванні, що спочатку працівник поліції подумав, що саме цей автомобіль у розшуку. В цей час водій спілкується по телефону. О 23:26 год поліцейський повторно запитав у водія чи він буде проходити огляд, на що останній сказав «не буду». Йому було повідомлено, що буде складено протокол та вилучене посвідчення водія, а за долю автомобіля вже повідомляли. О 23:28 год під час складання протоколу на вимогу водія поліцейські показали свої службові посвідчення. В подальшому зафіксовано оформлення протоколу та документів. О 23:32 год зафіксовано, що поліцейський повторно повідомляє, що такий транспортний засіб перебуває у орієнтуванні, однак з іншими номерами. О 23:48 год водія ознайомлюють із протоколом та документами до нього. О 00:07 год зафіксовано евакуацію транспортного засобу. На відеофайлі під назвою «clip-1» зафіксовано ті ж обставини, але з іншої нагрудної камери поліцейського № 477034.

Суд вважає, що при оформленні матеріалів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівником поліції дотримано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008.

Зібрані докази суд визнає належними, допустимими, достовірними та достатніми у своїй сукупності для прийняття рішення у справі.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя визнає доведеним «поза розумним сумнівом» належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З приводу доводів сторони захисту щодо незаконності зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 суддя зазначає слідуюче.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, … а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду даної справи суддею встановлено всі елементи складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона та перевірено відповідність дій поліцейських вимогам ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку.

Порушене стороною захисту питання з приводу незаконності дій суб`єкта владних повноважень - посадової особи патрульної поліції, а саме відповідність/невідповідність їх дій положенням ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до вимог ст. 280 КУпАП не підлягає вирішенню при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та не впливає на правильність вирішення справи.

Одночасно, суд зазначає, що у випадку незгоди особи з причинами зупинки працівниками поліції вона має можливість, відповідно до п.п. д) п.2.14 ПДР України оскаржити дії поліцейського у встановленому законом порядку. Так відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень. Таким чином, захищати свої права та законні інтереси від порушень з боку поліцейських, ОСОБА_1 може в порядку адміністративного судочинства, чого стороною захисту зроблено не було.

Крім того, з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, незгода водія із причинами зупинки, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, який прямо передбачений п.2.5 ПДР та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу. Невиконання такого обов`язку, тобто відмова водія від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння, має наслідком настання відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.

Не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння повинен був складений саме у медичному закладі а не на місці зупинки транспортного засобу оскільки не грунтуються на вимогах ст. 266, Інструкції та Положення.

Доводи захисника про те, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний був застосовувати до нього адміністративне затримання для його доставлення до закладу охорони здоров`я і тільки у разі якщо він у медичному закладі відмовився від проходження огляду, поліцейський мав право складати протокол за відмову від проходження огляду медичного огляду, суддя до уваги не приймає, оскільки вважає хибним тлумаченням норм КУпАП, що регулюють дане питання.

Позиція сторони захисту про упереджене ставлення поліцейських до ОСОБА_1 , повністю спростовується переглянутим відеозаписом, відповідно до якого такі обставини свого підтвердження не знайшли, водієві було роз`яснено причини зупинки транспортного засобу, наслідки відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та надано час для телефонного дзвінка.

З приводу доводів сторони захисту про те, що поліцейським було запропоновано пройти огляд не у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП суддя зазначає таке.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 2 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. При цьому ст. 17 зазначеного Закону визначає, що національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права. Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Верховний Суд у п.п. 51- 58 постанови від 15.06.2021 у справі № 204/6541/16 вказав на те, що порушення порядку отримання доказів, яке призводить до їх недопустимості, визначається правилами допустимості доказів, передбаченими главою 4 § 1 КПК та іншими статтями КПК, в яких такі правила сформульовані. Також Суд визнавав, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Таким чином, сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має не лише довести наявність таких порушень, а й обґрунтувати, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, у тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді. Відповідно до частини 1 статті 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а саме відомості (фактичні дані), які отримані саме завдяки такому порушенню. Тобто закон вимагає встановити прямий причиновий зв`язок між порушенням прав людини і отриманими доказами. Суд зазначає, що не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час кримінального провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. Таким чином, для вирішення питання, чи може порушення певних основоположних прав і свобод особи стати підставою для визнання доказів недопустимими, необхідно взяти до уваги не лише сам факт такого порушення, але й встановити його вплив на процес і характер отримання доказів.

Так, зі змісту ст. 266 КУпАП вбачається, що поліцейський пропонує особі, яка керувала транспортним засобом пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в закладах охорони здоров`я у двох випадках, а саме: у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

У справі що розглядається, зокрема із переглянутого відеозапису встановлено, що поліцейський в порушення вимог ст. 266 КУпАП відразу запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу або в медичному закладі. Тобто поліцейський чітко не дотримався вимог ст. 266 КУпАП та надав водієві право вибору способу проходження огляду

Суддя констатує, що у даній справі з боку поліцейських дійсно формально мало місце процесуальне порушення вимог ст. 266 КУпАП яке суд визнає не істотним, таким що не порушило фундаментальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не вплинуло на його волевиявлення, а відтак не тягне за собою визнання зібраних у справі доказів недопустимими. На переконання суду, такі процедурні недоліки як одночасна пропозиція поліцейського пройти огляд або на місці зупинки транспортного засобу, або в медичному закладі, жодним чином не призвели (не вплинули) до звуження чи обмеження конвенційних та/або конституційних прав водія чи його основоположних свобод, не обмежили його в можливостях ефективно використати свої права, в тому числі право пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, та не ставить під сумнів походження доказів, їх надійність та достовірність.

В судовому засіданні стороною захисту не аргументовано, які саме конвенційні чи конституційні права і свободи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності були знівельовані, звужені чи обмежені та в чому це виразилося.

Інші аргументи захисту не потребують детального аналізу та не мають будь-якого вирішального значення в цій справі. При цьому суддя виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти Українивід 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Суддя зазначає, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є умисним та грубим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами.

При накладенні адміністративного стягнення судом не враховуються обставини, викладені ч. 2 ст. 33 КУпАП, оскільки стягнення накладається за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Враховуючи викладене, до ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 40-1, ч.1 ст.130, ст. 221, ст. 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Тетяна КЛЕПА