Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Коробки Н.М.,

потерпілої ОСОБА_2 ,

представників потерпілої Довбенко Г.В., Корень О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 05 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та на підставі ст.22 КУпАП, звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

З постанови суду слідує, що 02 жовтня 2023 року близько 22 год. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини гр. ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував та не хотів покидати квартиру в присутності малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану постанову за умови невідповідності висновків про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУПАП, обставинам справи, не надав належної оцінки змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №941958 від 11.10.2023 р., не правильно застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою. Доводить, що він не вчиняв протиправних дій стосовно ОСОБА_2 та наголошує на тому, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували наявність у його діях складу інкримінованого йому правопорушення, а відтак вважає, що його необґрунтовано визнано винним у вчиненні даного правопорушення.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Коробки Н.М. на підтримання апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_2 та її представників Довбенко Г.В. та Корень О.М., про залишення постанови суду без зміни, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона за ст.173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII, домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 цього Закону України, психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на колишнє подружжя.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначених у постанові обставинах, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме: витягом з ІПНП (а.с.3), заявою та поясненнями ОСОБА_2 даними на місці вчинення адміністративного правопорушення (а.с.4-5), формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с.6-7), поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 даними під час апеляційного розгляду справи.

ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду вказав, що 02 жовтня 2023 року близько 22 год. прийшов по місцю проживання своєї колишньої дружини та дітей з добрими намірами: побачитись з дітьми і передати їм подарунки. Вказав, що конфлікт між ним і його колишньою дружиною виник з невідомих йому обставин, ініціатором якого була ОСОБА_2 , а почала вона погрожувати, що викличе поліцію, він залишив квартиру.

Під час розгляду справи потерпіла ОСОБА_2 підтвердила обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та надала пояснення, що вона з ОСОБА_1 розірвала шлюб у 2023 році, мають чотирьох спільних дітей. Вказала, що 02 жовтня 2023 року близько 22 год. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно неї, а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував та не хотів покидати квартиру в присутності їх малолітніх дітей. Також зазначила, що за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_1 було встановлено обмежувальний припис строком на три місяці.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які б вказували, що ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї, а складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення від 11.10.2023 року в даному випадку можна вважати належним доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Обставини, які б виключали провадження у справі відповідно до ст.247 КУпАП, відсутні.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що скоєне ОСОБА_1 адміністративне правопорушення є малозначним та не становить такого ступеня протиправності, який би свідчив про необхідність притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови місцевого суду немає.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 05 грудня 2023 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І.Полюхович