Справа № 603/84/24
Провадження № 3/603/66/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2024 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І. М. розглянувши матеріали, що надійшли від сектору поліцейської діяльності №1 (м. Монастириська) відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , працює механіком в АТ «Укрпошта», протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

- за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -, -

ВСТАНОВИВ:

Сектором поліцейської діяльності №1 (м. Монастириська) відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області направлено матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №518646 від 29.01.2024 року встановлено, що близько 00 год 15 хв ОСОБА_2 за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру, що виражалося в погрозах фізичною розправою, залякуванні, нанесенні ударів лодонями рук, які не спричинили тілесних ушкоджень, чим могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю ОСОБА_3 та була завдана шкода її психологічному здоров`ю, чим допустив вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину визнав частково у вчиненому розкаявся, суду по справі пояснив, що 29.01.2024 року між ним та його дружиною ОСОБА_3 виник словесний конфлікт на побутовому рівні під час якого він ображав її нецензурними словами, проте не погрожував фізичною розправою та не застосовував до неї фізичну силу надавши суду також письмові пояснення. На даний час вони примирилися, претензій один до одного не мають, а тому просить суворо його не карати.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що між нею та чоловіком ОСОБА_1 на побутовому рівні виник словесний конфлікт під час якого її чоловік виражався нецензурними словами, проте не погрожував їй фізичною розправою та не застосовував до неї фізичну силу із завданням фізичного болю. Пояснення, складені працівником поліції і які містяться при матеріалах справи, вона не читала, так як працівники поліції спішили і вона їх підписала не читаючи. Також суду повідомила, що на даний час вона з чоловіком примирилися, а тому просить суворо його не карати.

Суд, заслухавши пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілу, дослідивши матеріали справи, оцінюючи встановлені судом обставини в їх сукупності та аналізуючи вимоги законодавства, що регулюють спірні правовідносини, констатує наступне.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку вчинення домашнього насильства.

Окрім часткового визнання ОСОБА_1 своєї вини, його вина у вчиненні вищевказаного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами, що були предметом перевірки в судовому засіданні.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується такими засобами доказування:

-даними, встановленими в протоколі про адміністративне правопорушення від 29.01.2024 року серії ВАБ №518646, в частині вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного характеру

-поясненнями, наданими потерпілою ОСОБА_3 в судовому засіданні;

-поясненнями ОСОБА_1 наданими ним в судовому засіданні та підтверджені його письмовими поясненнями наданими в судовому засіданні 19.02.2024 року. Оцінюючи встановлені судом обставини та аналізуючи вимоги законодавства, що регулюють спірні правовідносини суд констатує наступне.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суб`єктом цього адміністративного правопорушення є особа, якій виповнилося 16 років, і яка вчинила будь-які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру саме до одного із членів своєї сім`ї (домашнє насильство), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення насильства психологічного характеру.

Згідно зі ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд, керуючись ст. 33 КУпАП, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, а також враховуючи як пом`якшуючу обставину щире розкаяння у вчиненому, обтяжуючі обставини судом не встановлені, а також беручи до уваги те, що даними діями нікому не завдано шкоди, дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_1 ст. 22 КУпАП та звільнити останнього від адміністративної відповідальності при малозначності вчиненого правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, ч. 1 ст. 173-2, ст.ст. 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В силу ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Справу провадженням закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян