ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2024 Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Пустовойт Т.В., матеріали, які надійшли з Володимирського РВП ГУНП у Волинській області поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

УСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 963392 , ОСОБА_1 , перебуваючи під адміністративним наглядом поліції порушив правила адміністративного нагляду та п. 1 ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 31.08.2023 , а саме: в період з 22 год. 00 хв. 07.12.2023 по 06 год. 00 хв. 08.12.2023 був відсутній за місцем свого проживання.

Крім цього, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 963393, 11.12.2023 о 00 год. 38 хв. ОСОБА_1 порушив правила адміністративного нагляду, встановленого йому ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 31.08.2023 , а саме: обмеження виходу з квартири (будинку) за місцем проживання з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв.

Постановою судді Володимир-Волинського міського суду від 21.02.2024 справи про адміністративні правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КУпАП об`єднано в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначених в протоколах адміністративних правопорушень не визнав, вчинення ним даних правопорушень заперечив. Пояснив, що йому відомо, що відносно нього встановлено адміністративний нагляд і що він жодного разу його не порушував.07.12.2023 та 11.12.2023 року у зазначений в протоколах час він знаходився за місцем свого проживання і не чув як приїжджали працівники поліції, оскільки вони не стукали та не заходили до його помешкання.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що ОСОБА_1 ніколи не порушував встановлений відносно нього адміністративний нагляд поліції і щоденно, з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. перебуває за місцем свого проживання.

Заслухавши пояснення та доводи ОСОБА_1 , пояснення свідка, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши всі докази в сукупності, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження відносно ОСОБА_1 , виходячи з наступних підстав.

Як визначено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з вимогами ст.ст.252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діянь, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого цим кодексом, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Судовий розгляд справи повинен проводитись у межах визначених у протоколі обставин про адміністративне правопорушення, який є фактичним обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Диспозицією ч. 1 ст. 187 КУпАП передбачено порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, а саме: 1) неявка за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і ненадання усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; 2) неповідомлення працівників Національної поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання або про виїзд за межі району (міста) у службових справах; 3) порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу; 4) порушення заборони перебування у визначених місцях району (міста);

5) нереєстрація в органі Національної поліції.

Диспозицією ч. 2 ст. 187 КУпАП передбачено дії, зазначені в частині першій цієїї статті, якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення,

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За нормуванням ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення особою правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Суд не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Із матеріалів справи встановлено, що на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністратвиних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КУпАП надано протоколи про адміністративні правопорушення, рапорти працівників поліції та ухвалу суду від 31.08.2023 про встановлення відносно ОСОБА_1 адміністративного нагляду.

Оцінюючи вказані докази з точки зору їх належності та допустимості, вважаю необхідним зазначити таке.

В самих протоколах про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що він з протоколами не згідний, оскільки кожного дня з вечора до наступного дня ранку він знаходиться за місцем свого проживання. У зазначені в протоколах дні та час він також знаходився за місцем свого проживання, проте ніхто з працівників поліції до нього не приїжджав на перевірку.

Свідок ОСОБА_2 , який проживав з ОСОБА_1 за одною адресою в судовому засіданні також показав, що ОСОБА_1 ніколи не порушував встановлений відносно нього адміністративний нагляд поліції і щоденно, з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. перебуває за місцем свого проживання. Коли до нього приїжджали працівники поліції на перевірку, ОСОБА_1 завжди до них виходив на вулицю, однак в зазначені в протоколах дні та час на перевірку до ОСОБА_1 ніхто з працівників поліції не приїжджав.

Суддя зазначає, що самі по собі протоколи про адміністративні правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечними доказами на доведення вини особи у вчиненні адміністративних правопорушень, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Підсумовуючи викладене, з урахуванням пояснень особи, яка притягається до відповідальності, пояснень свідка, вивчивши та оцінивши матеріали провадження, приходжу до висновку, що будь-які фактичні дані про те, що ОСОБА_1 07.12.2023 та 11.12.2023 порушив встановлений відносно нього адміністративний нагляд поліції відсутні. А відтак, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачений ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Оскільки матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КУпАП, вважаю, що провадження у справі, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. ст. 283,284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 187 КУпАП відносно ОСОБА_1 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ