Номер провадження: 33/813/573/24
Номер справи місцевого суду: 522/1722/23
Головуючий у першій інстанції Лагода К. О.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Лупши В.В.,

захисника Брушко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу захисника Брушко Інни Ігорівни в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2023 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винуватим у тому, що він 07 січня 2023 року о 16 годині 39 хвилин, на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 214 км як водій керував автомобілем «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Брушко І.І. звернулася до суду із апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постанова суду є незаконною, при її ухваленні судом не досліджено всіх обставин справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, наведені у мотивувальній частині фактичні обставини, так само і висновки суду, не відповідають фактичним обставинам , відеозапису, іншим доказам, поясненням ОСОБА_1 як свідка, так і допитаного судом свідка ОСОБА_2 , зокрема, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення не дотримана, документи надані не в повному обсязі, до суду своєчасно не надано рапорт поліцейського, який не є документом, що вносить доповнення до протоколу, і який не містить підтвердження, хто саме керував транспортним засобом, чи були свідки на місці, якими приладами скористалися патрульні для фіксації процесу зйомки, чи мали вони при собі нагрудні камери, також відсутні пояснення правопорушника та інших осіб, відеофіксація проведена з грубим порушенням, відеофайл невідомого походження не є належним доказом, оскільки не містить повної інформації, дати, зазначення часу і факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 суть правопорушення, в чому воно полягає, не з`ясували факту керування безпосередньо ОСОБА_1 , не зачитали його права, передбачені с. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, поліцейськими не усунуто недоліки, на які вказав суд у постанові від 20 березня 2023 року, що на думку захисника є підставою для закриття провадження у справі.

В апеляційній скарзі захисник Брушко І.І. також просила поновити строк на апеляційне оскарження, в обґрунтування поважності причин пропуску строку зазначила, що під час проголошення постанови суду вона та ОСОБА_1 присутніми не були, очікування в режимі відеоконференції з кабінету адвоката відбувалося тривалий час, копію постанови суду їй та ОСОБА_1 не надсилалось, про постанова суду від 26 грудня 2023 року, яка опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 29 грудня 2023 року, захисник дізналась 30 грудня 2023 року, а тому вважає, що нею було подано апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження з поважних причин.

Вивчивши клопотання сторони захисту про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова Приморського районного суду м. Одеси прийнята 26 грудня 2023 року. Матеріали справи не містять відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду його справи та відомостей про вручення або направлення копії постанови суду ОСОБА_1 у визначені статтею 285 КУпАП строки, докази її отримання останнім також відсутні.

Зазначені обставини свідчать про те, що доводи апелянта, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, знаходять своє підтвердження, тому існують підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, як пропущеного з поважних причин.

В судовому засіданні захисник Брушко І.І. підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Відповідно до пунктів 2, 6, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ч. 2 п. 9 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", що затверджений постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, зі змінами, працівники поліції забезпечують доставку осіб, які мають бути оглянуті, до найближчого закладу охорони здоров`я, не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 192507 від 07 січня 2023 року; відео з місця події, яке долучено до протоколу.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 192507 від 07 січня 2023 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і яким зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення, а саме - відмова ОСОБА_1 як водія транспортного засобу, у якого наявні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, порушення координації руху, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгеру та в медичному закладі, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Вказаний протокол підписаний особисто ОСОБА_1 , який з протоколом ознайомлений, претензій не має (а.с.2);

- наданими ОСОБА_1 під час складення протоколу та власноручно написаними у протоколі письмовими поясненнями, у яких він зазначив, що (мовою оригіналу): «Їхав за кермом, зупинили на посту, від медогляду відмовився»;

- відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, як поліцейський повідомляє, що 07 січня 2023 року на лінію 102 надійшов виклик про те, що ОСОБА_1 було зупинено на блокпосту у стані алкогольного сп`яніння, на прохання працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, не заперечував, що вживав алкогольні напої, йому було роз`яснено наслідки такої відмови, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (00: 34 хв., 00:43 хв, 00:50 хв, 01:15) (а.с.1);

- наданим на виконання вимог постанови Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2023 року рапортом старшого лейтенанта поліції А.Кротко, з якого вбачається, що 07 січня 2023 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , який на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоскадовськ, 214 км керував транспортним засобом «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, порушення координації руху. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки у встановленому законом порядку відмовився (а.с. 12).

Сукупність вищевказаних доказів засвідчують відмову ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду, встановленого законом, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Судом вірно враховано у якості доказу долучений до матеріалів адміністративної справи на оптичному диску відеозапис, з якого вбачається, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.

Відеозапис є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. У виконання вимог ст. 266 КУпАП та статтями 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозапис як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі, та який в подальшому був підписаний безпосередньо ОСОБА_1 . Таким чином, наданий працівниками поліції відеозапис апеляційний суд визнає належним та допустим доказом по справі, та бере його до увагу.

До того ж, вказаний відеозапис не є єдиними та вирішальними доказами, що підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а оцінюється разом із протоколом про вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому ст. 251 КУпАП допускає використання у якості доказів у справі фактичні дані, що встановлюються засобами фото-і кінозйомки, відеозапису, яким у даному випадку є мобільний телефон.

Вказаний відеозапис відображає час події, а також стан водія ОСОБА_1 , його поведінку, а також, що він підтвердив факт керування ним транспортним засобом, назвав марку та реєстраційний номер такого ТЗ, та те, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.

З наведених підстав апеляційний суд відхиляє доводи заявника про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, хоча із запису і вбачається, що транспортний засіб перебував у нерухомому стані, а сам ОСОБА_1 стояв на вулиці біля автомобіля патрульної поліції, проте він не заперечував керування автомобілем, вказавши марку та номер транспортного засобу, не заперечував озвучену працівником поліції підставу зупинки транспортного засобу зупинка на блокпосту та виклик поліції у зв`язку із наявністю у нього ознак алкогольного сп`яніння, а також пояснив, що дійсно вживав алкогольні напої.

Також не має підстав вважати, що письмові пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення були написані під вказівкою поліцейських, а з відео не вбачається порушення порядку складення протоколу.

Крім того, як під час складення уповноваженою особою протоколу про адміністративне правопорушення, так і під час ознайомлення із ним ОСОБА_1 будь-яких зауважень щодо дій працівників поліції не висловлював та про такі у протоколі не зазначав.

Доводи апеляційної скарги захисника, що відеозйомка не містить всіх фактичних та необхідних даних для притягнення до відповідальності, є надуманими та спростовуються відеозаписом складення протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, який за своїм обсягом та повнотою відповідає критерію достатності, та містить фіксацію подій, що підтверджує обставини, викладені та зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що поліцейським не було дотримано передбаченої законом процедури складення протоколу і ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав та обов`язків, оскільки водію під час складення протоколу були роз`яснені передбачені ст. 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП права, про що наявний в протоколі про адміністративне правопорушення підпис ОСОБА_1 .

Як і не заслуговують на увагу доводи сторони захисту щодо неусунення поліцейськими недоліків, на які вказав суд першої інстанції у постанові від 20 березня 2023 року, оскільки як було зазначено раніше, на виконання вимог постанови суду було надано рапорт старшого лейтенанта поліції А.Кротко, з якого вбачається, що 07 січня 2023 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , який на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоскадовськ, 214 км, керував транспортним засобом «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, порушення координації руху. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки у встановленому законом порядку відмовився (а.с. 12).

В протоколі про адміністративне правопорушення міститься запис про те, що старший лейтенант поліції Гончаров О.О. склав протокол саме відносно ОСОБА_1 , що спростовує доводи сторони захисту про те, що протокол не містить підтвердження хто саме керував транспортним засобом.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику Брушко Інні Ігорівні в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова