КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/563/24 Головуючий у суді І інстанції Петренко Н.О.
Провадження № 33/824/1477/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його представника - адвоката Липявки Ігоря Олександровича,розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Липявки Ігоря Олександровича на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2024 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ДУ «НН ЦPM», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 31 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто на користь держави 605,60 грн судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 24 грудня 2023 року о 00 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Пшенична, 2, керував транспортним засобом «BMW 328» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, 09 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Липявка І.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_1 був свідком телефонної розмови лікаря-нарколога, яка стосувалась саме інформаційної згоди. Саме із цієї розмови ОСОБА_1 зрозумів, що інформаційна згода це важливий документ, отже до її підписання необхідно ставитись виважено. Тому, коли одразу після цієї розмови лікар-нарколог надала йому на підпис інформаційну згоду, ОСОБА_1 поставився до її підписання відповідально, не став одразу підписувати, спитав чим передбачено підписання цієї інформаційної згоди, як пов`язано підписання цієї згоди з можливістю надання біологічних зразків і попросив зачекати 5 хвилин, допоки до лікарні не приїде його матір разом із юристом, з якими мав намір порадитись щодо можливості підписання цього документа. Лікар-нарколог розцінила відмову від підписання інформаційної згоди, як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Разом із тим, скаржник наголошує, що ОСОБА_1 весь час виявляв згоду на проходження огляду, прибув в лікарню, не відмовлявся від його проходження, вів себе адекватно. З моменту надання лікарем-наркологом ОСОБА_1 документа для підписання і до приїзду матері ОСОБА_1 минуло 4 хвилини 43 секунди.

Також вказує, що лікар-нарколог роз`яснювала скаржнику, що згідно з наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 відмова від підписання інформаційної згоди є фактичною відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння, однак саме в зазначеному наказі відсутня жодна згадка про існування такого документа як «інформаційна згода для проходження огляду на стан сп`яніння», а також обов`язок водія підписати таку згоду при проходженні огляду на стан сп`яніння.

Цього ж дня ОСОБА_1 звернувся до такого закладу і здав аналізи на вміст в його організмі наркотичних речовин. Згідно з результатами досліджень від 24 грудня 2023 року у ОСОБА_1 не було виявлено в організмі жодних наркотичних речовин.

Вказану довідку скаржник намагався приєднати до справи в суді першої інстанції, але суддя першої інстанції відмовила в такому приєднані документа.

В свою чергу, скаржником зроблене повідомлення про кримінальне правопорушення працівником медичного закладу, який відмовився проводити огляд на стан сп`яніння до Святошинського управління поліції у м. Києві.

ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Липявка І.О. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, підтвердивши обставини, викладені в ній.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до правопорушника адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що водій ОСОБА_1 своїми діями фактично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та не надав на аналіз свої біологічні зразки.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду, враховуючи таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол відносно ОСОБА_1 , є зокрема керування транспортними засобами особами в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Отже, при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом ознак алкогольного/наркотичного сп`яніння, як і відмова такої особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (п.8 розділу ІІ).

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції визначено, що метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Відповідно до п. п. 2-4, 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17грудня 2008 року (далі -Порядок),огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Отже, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів обов`язок пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису, на місці зупинки ОСОБА_1 працівник поліції повідомив йому про наявність ознак наркотичного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився.

Працівники поліції доставили ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП КМНКЛ «Соціотерапія».

В медичному закладі лікар-нарколог надала ОСОБА_1 підписати інформаційну згоду на проходження медичного огляду. При цьому жодного роз`яснення, що саме означає така згода, ОСОБА_1 надано не було.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 попросив зачекати свою матір п`ять хвилин, оскільки необізнаний в законності вказаної інформаційної довідки. Лікар-нарколог відповіла, що очікувати нікого не буде, оскільки він є повнолітньою особою та сприйняла прохання про очікування як відмову від підписання інформаційної згоди.

Лікар-нарколог роз`яснила ОСОБА_3 , що він може пройти або відмовитись від огляду, а відповідно до наказу МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 відмова від підписання інформаційної згоди розцінюється як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим, водій не має права відмовитися від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки таке право не передбачене нормами КУпАП, а також Інструкцією, на яку посилалася лікар-нарколог.

Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а в розділі ІІІ відсутні посилання на необхідність підписування водієм інформаційної згоди на огляд і не пов`язана можливість такого огляду з підписанням цього документу.

Вищевказаною Інструкцією не передбачено, що відмова від підписання інформаційної згоди розцінюється, як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Під час розмови з працівниками поліції і лікарем-наркологом ОСОБА_2 жодного разу не повідомляв, що відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки виявляв згоду на проходження огляду. Після приїзду матері ОСОБА_2 повідомив, що готовий підписати згоду та пройти огляд, однак працівник медичного закладу в ультимативній формі повідомила про те, що вже пізно і вже констатовано факт відмови ОСОБА_4 від проходження огляду.

Загалом, відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису, ОСОБА_2 перебував у кабінеті працівника медичного закладу близько 10 хвилин. За вказаний час, ОСОБА_2 неодноразово прямо наголошував на тому, що згоден на проходження медичного огляду, однак просив почекати матір п`ять хвилин, на що працівник медичного закладу зазначала, що він відмовився від проходження огляду.

З точки зору апеляційного суду, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги того, що ОСОБА_1 надавав згоду на проходження медичного огляду, оскільки всі дії ОСОБА_1 не характеризувалися ані безпідставним затягуванням часу, ані висуненням додаткових необґрунтованих вимог.

Більш того, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що навіть працівники поліції не вбачали в діях ОСОБА_1 відмови або ухилення від проходження медичного огляду, а фактично така відмова була констатована лише працівником медичного закладку КНП КМНКЛ «Соціотерапія».

З врахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у невиконанні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху і відмові від проходження медичного огляду на стан сп`яніння не встановлена, оскільки від огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння та відмовся від проходженнямедичного огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд доходить висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судупершої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_6 складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Липявки Ігоря Олександровича задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2024 року, що прийнята за результатами розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушеннязакрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб