Номер провадження 3/754/1185/24
Справа №754/2139/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2024 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Скляренко У.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м.Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 126 ч. 5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

Встановив:

04.02.2024 о 00 год. 17 хв. ОСОБА_1 , будучи особою, яка не має права керування транспортним засобом, в м. Києві по вул.Драйзера, 2-Г, повторно протягом року керував автомобілем Daewoo Nexia, д.н.з. НОМЕР_1 , тобто правопорушення скоєне повторно протягом року, чим порушив п. 2.1 А Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що за викладених в протоколі обставин він керував транспортним засобом, маючи при собі посвідчення водія, видане «Придністровська Молдовська Республіка» 17.04.2015 серії НОМЕР_2 , термін дії якого до 17.04.2025. Вважає, що дане посвідчення водія дає йому право керувати транспортними засобами на території України.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративні правопорушення та додані до нього матеріали в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд встановив таке.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення визначає своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до абзацу другого частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Так, відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.4 ПДР передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до пункту 2.1 А Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною п`ятою ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тобто за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством; керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, вчинене повторно протягом року.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона даного правопорушення є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом повторно протягом року.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 04.02.2024 серії ААД №730404 вбачається, що 04.02.2024 о 00 год. 17 хв. ОСОБА_1 , будучи особою, яка не має права керування транспортним засобом, в м. Києві по вул.Драйзера, 2-Г повторно протягом року керував автомобілем Daewoo Nexia, д.н.з. НОМЕР_1 , тобто правопорушення скоєне повторно протягом року, чим порушив п. 2.1 А Правил дорожнього руху України.

Пункт 1 ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» передбачає, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

Зі змісту файлів відеозапису 473519 наданих Управлінням патрульної поліції в м. Києві ДПП також вбачається, зокрема, що ОСОБА_1 :

- підтвердив неодноразово факт керування транспортним засобом, при цьому, надавав працівникам поліції посвідчення водія на його ім`я, яке видане «Придністровська Молдовська Республіка».

- підтвердив факт відсутності у нього посвідчення водія, видане в Україні.

З постанови серії НОМЕР_3 від 01.09.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, вбачається притягнення 01.09.2023 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом, не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії.

Доводи ОСОБА_1 , що посвідчення водія на його ім`я, яке видане «Придністровська Молдовська Республіка» дає йому право керування транспортними засобами на території України, суд не приймає до уваги, з таких підстав.

Відповідно до пп.«а» п.29.1 ПДР водій механічного транспортного засобу, що прибуває до України з іншої країни, а також водій - громадянин України, який виїжджає за кордон, повинні мати: реєстраційні документи на транспортний засіб і посвідчення водія, що відповідають вимогам Конвенції про дорожній рух (Відень, 1968).

У відповідності до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Указом Президії ВР УРСР №2614-VIII від 25.04.1974 р. було ратифіковано Віденську Конвенцію про дорожній рух від 08.11.1968 року.

Віденську Конвенцію про дорожній рух від 08.11.1968 р. Республікою Молдова ратифіковано 26.05.1993 року.

Таким чином, Україна визнає дійсними на своїй території посвідчення водія, видані Республікою Молдова.

При цьому, Придністровський район, який є складовою Республіки Молдова, не є підписантом Віденської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року.

Отже, оскільки адміністративно-територіальний устрій Республіки Молдова не містить формування під назвою «Придністровська Молдавська Республіка», суд приходить до висновку, що будь-які документи, видані установами зазначеної «Придністровської Молдавської Республіки», не можуть вважатися офіційними документами, виданими від імені Республіки Молдова чи від її офіційного органу.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, оцінюючі зібрані та досліджені докази, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, доведена повністю, оскільки він будучи особою, яка не має права керування транспортним засобом, повторно протягом року керував транспортним засобом.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення, зокрема враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Разом з цим, як роз`яснено в абзаці 3 п. 28 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України №18 від 19.12.2008, позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

На час розгляду справи, судом не встановлено, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Отже, в даному випадку до нього не можливо застосувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст.35 КУпАП судом не встановлено.

Обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст.34 КУпАП, судом також не встановлено.

Таким чином, з метою виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, суд вважає, що обґрунтованим та достатнім буде застосувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП, без позбавленням права керування транспортними засобами та без його оплатного вилучення.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Керуючись статтями 7,9, 24, 27, 33, 221, 245, 251, 252, 256, 265-1, 268, 276, 277, 283-285, 289 КУпАП, суддя

постановив:

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, без позбавлення права керування транспортним засобом та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 80 (вісімдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Скляренко У.В.