ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/4336/23

Провадження № 33/4820/146/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Болотін С.М., за участі секретаря судового засідання Савчук Н.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 січня 2024 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 січня 2024 року

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

За постановою судді, ОСОБА_1 18 грудня 2023 року о 18 год. 49 хв. по вул. Сагайдачного,26 в м. Старокостянтинів Хмельницької області, на порушення вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, керував автомобілем марки «RENAULT LAGUNA», номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, оскільки на його думку, суддя незаконно та необґрунтовано, без законних на те підстав, постановив рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності. Стверджує, що автомобілем не керував, порядок огляду його на стан наркотичного сп`яніння проведено з грубими порушеннями, протокол про адміністративне правопорушення містить виправлення, а постанова судді ґрунтується на надуманих доказах, які суперечать фактичним обставинам справи.

Апелянт ОСОБА_1 , будучи, належним чином, у встановленому законом порядку, повідомленим про день, час і місце апеляційного розгляду в судове засідання повторно не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, дізнання, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами проведені з дотриманням вимог закону, таких порушень закону, які були б істотними і тягли за собою безумовне скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах відповідає матеріалам справи та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Так, обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом 18.12.2023 року у вечірню пору доби, встановлення у нього стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі повністю стверджується жодним чином не спростованими даними відеозапису подій з яких вбачається, що особа притягнута до адміністративної відповідальності в медичному закладі проходив огляд на стан наркотичного сп`яніння, за результатами якого було встановлено, що він перебуває в стані такого сп`яніння.

Змістом висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції стверджується, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував в стані наркотичного сп`яніння.

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги сторони захисту про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до встановленої законом відповідальності.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Такі обставини ґрунтуються виключно на твердженнях сторони захисту, яка є прямо зацікавленою особою, їх роздумах щодо діяльності правоохоронних органів, звинуваченнях органів поліції та суду в упередженості та необ`єктивності, вільному тлумаченні закону, що не можна визнати допустимими доказами.

Жодних даних, які б викликали сумніви у належності даних матеріалів справи та об`єктивності органів поліції при їх складанні ОСОБА_1 навести не зміг.

В справі не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно ОСОБА_1 заборонених законодавством методів дізнання, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

При цьому, в матеріалах справи не встановлено доказів, щоб ОСОБА_1 чи його захисник зверталися із заявами та скаргами до прокурора, який здійснює нагляд за органами поліції чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.

Таким чином, підстав вважати, що в процесі встановлення обставин справи зі сторони органів поліції на особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, чинився тиск, проводилася фальсифікація матеріалів справи, в суду немає.

Сторона захисту, натомість, не навела обґрунтованих доводів, які би спростовували висновки судді. Доводи апеляційної скарги і матеріали справи не містять вказівок на порушення вимог закону, які були би підставами для зміни або скасування судового рішення.

Об`єктивних даних, які вказували на відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 в матеріалах справи не встановлено.

Жодним чином не спростовують факту вчинення правопорушення, не впливають на кваліфікацію його дій та не звільняють ОСОБА_1 від встановленої законом відповідальності посилання сторони захисту на відсутність в матеріалах справи направлення на огляд на стан сп`яніння.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи доказів, зокрема відеозапису події, ОСОБА_1 проходив огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги». Під час проведення огляду відбиралось біологічне середовище сеча.

Разом з тим, з наявного в матеріалах висновку щодо результатів медичного огляду №1693 від 18.12.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 ст.лейтенантом Олішкевичем С.В. направлений на огляд, який проводився лікарем ОСОБА_3 . Результат позитивний, ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (а.с.3).

За таких обставин, підстави ставити під сумнів результати огляду ОСОБА_1 щодо перебування його в стані наркотичного сп`яніння відсутні.

Не встановлено, в ході розгляду апеляційним судом, порушення права на захист ОСОБА_1 через не зазначення адреси суду першої інстанції, в якому розглядалась справа про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки апеляційним судом було надано достатньо часу для захисту своїх прав та законних інтересів. ОСОБА_1 таким правом скористався, однак доказів, які б підтверджували його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в ході апеляційного розгляду надано не було.

Твердження про те, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки містить виправлення у часі його складання, є безпідставними, оскільки таке виправлення є незначним, а тому його наявність жодним чином не свідчить про недопустимість вказаного протоколу, як доказу.

Посилання ОСОБА_1 на те, що в матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом, не заслуговують на увагу та спростовуються даними відеозапису, який є додатком до протоколу, на якому зафіксовано рух поліцейського автомобіля, попереду якого із увімкненими фарами рухається автомобіль марки «RENAULT LAGUNA», номерний знак НОМЕР_1 , водій якого почав гальмувати, про що свідчать увімкнені стоп-сигнали, та зупинив автомобіль на узбіччі, вимкнув двигун та фари, вийшов з автомобіля з місця водія та підійшов до поліцейських. Крім того, на відеозаписі зафіксовано як по дорозі до медичного закладу ОСОБА_1 неодноразово повідомляв, що саме він перебував за кермом вказаного автомобіля.

Доводи щодо відсутності в протоколі посилання на технічний прилад, за допомогою якого здійснювався відеозапис події, не свідчить про його неналежність та недопустимість.

Так, згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Як вбачається із диску, який наданий працівниками поліції, на ньому зафіксовані відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.

Запис цілісний та безперервний, отриманий поліцейським відповідно до вимог законодавства та не є електронним документом в розумінні Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». В протоколі серії ААД № 254655 від 18.12.2023 року в графі «До протоколу додаються:», крім іншого, зазначено відомості щодо здійснення фіксації.

Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації.

Отже, відеозапис події є належним та допустимим доказом. А тому, суддя місцевого суду обґрунтовано поклав такий в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Ставлячи питання про скасування постанови, сторона захисту конкретних фактів порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 органами поліції та суддею не навели, а виключно обмежились перерахунком та декларуванням норм процесуального права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Суддею місцевого суду були встановлені дійсні обставини справи дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.9 а) ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

Зокрема, суддею при визначенні ОСОБА_1 виду стягнення взято до уваги суспільну небезпечність вчиненого правопорушення та конкретні обставини справи.

За таких обставин вважаю, що стягнення, накладене на ОСОБА_1 , при даних конкретних обставинах справи та особи притягнутої до адміністративної відповідальності є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 січня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 залишити без зміни, а подану ним апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Сергій БОЛОТІН