ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 382/2075/23 Головуючий 1 інстанції: Сеник О.С.
Провадження №: 33/818/703/24 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.3 ст.126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві ОСОБА_1 , з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 , з участю його захисника Горобець А.А., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника на постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 26 02 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці та стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.12.2023 о 22 год. 50 хв. на автодорозі М-03 Київ-Харків 120 км, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ ACTROS номерний знак НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області ВП № 42004835 від 27.08.2020, чим порушив вимоги ст.15 Закону України «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч.3 ст.126 КУпАП.

На думку суду першої інстанції, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 632649 від 08.12.2023, складеним у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853, яким зафіксовано порушення ОСОБА_2 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух». У графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» ОСОБА_2 зазначив «надам у суді». Зі змістом протоколу ОСОБА_2 ознайомлений, про що свідчить його підпис у протоколі;

- постановою поліцейського про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1091323 від 08.12.2023, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП за порушення п.2.1 ПДР (керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії) у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано спілкування ОСОБА_2 з працівниками поліції, повідомлення про причину претензій до нього з боку працівників поліції - порушення п.15.9, п.15.11 Правил дорожнього руху (паркування на узбіччі у темну пору доби поза межами населеного пункту та навпроти автобусної зупинки), відмову ОСОБА_2 надати документи на вимогу працівників поліції, встановлення працівниками поліції з електронних баз даних факту обмеження ОСОБА_2 державним виконавцем у праві керування транспортними засобами та причин такого обмеження - наявність заборгованості зі сплати аліментів, на що ОСОБА_2 зазначив, що це питання не до нього і така ситуація у нього виникає не вперше, повідомлення наслідків керування транспортним засобом за наявності такого обмеження - складення протоколу про адміністративне правопорушення та направлення його до суду;

- постановою головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 27.08.2020 у виконавчому провадженні № 42004835, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з виконавчим листом № 635/4134/13-ц, виданим 04.07.2013.

Таким чином, суд першої інстанції визнав ОСОБА_2 винним в порушенні вимог за ч.3 ст.126 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції правопорушника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу разом із запереченнями, яка містить прохання про скасування постанови Богодухівського районного суду Харківської області від 26 02 2024 року по справі №382/2075/23 та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги правопорушник зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, винесена не дотримуючись вимог повноти та всебічності судового розгляду.

Основним аргументом апелянта був той факт, що в матеріалах справи відсутні докази що ОСОБА_2 отримав постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та був обізнаний про наявність такого обмеження.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає, що суд першої інстанції повно не з`ясував обставини справи, тому вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисник підтримували вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

П. 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Судовим розглядом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №632649 08.12.2023 о 22 год. 50 хв. на автодорозі М-03 Київ-Харків 120 км, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ ACTROS номерний знак НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області ВП № 42004835 від 27.08.2020, чим порушив вимоги ст.15 Закону України «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч.3 ст.126 КУпАП.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_2 та його захисник вину не визнали та зазначили, що в матеріалах справи немає підтвердження факту отримання постанови про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами.

Крім того, правопорушник ОСОБА_2 зазначив, що раніше на нього вже було складено адміністративний матеріал за аналогічні дії, що свідчить про усвідомлення факту встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами та те, що був обізнаний із постановою про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами ВП №42004835 від 27 08 2020 року, що спростовує свої ж доводи у апеляційній скарзі.

На думку суду апеляційної інстанції, вина ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, підтверджується:

- постановою поліцейського про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1091323 від 08.12.2023, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП за порушення п.2.1 ПДР (керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії) у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського;

- постановою головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 27.08.2020 у виконавчому провадженні № 42004835, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з виконавчим листом № 635/4134/13-ц, виданим 04.07.2013.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_2 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП в діях ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

У рішенні ЄСПЛ № 980_360 по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21 01 1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

З вище зазначеного випливає, що інші доводи та пояснення правопорушника в апеляційній скарзі є безпідставними та не обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП і, враховуючи характер вчинених правопорушень, ступінь їх суспільної небезпеки - дані правопорушення являються грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожують їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, суд першої інстанції правильно призначив адміністративне стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 26 02 2024 року по справі щодо ОСОБА_2 за ч.3 ст. 126 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило