ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 688/4928/23

Провадження № 33/4820/232/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в залі суду з участю секретаря Мельничук К.С., захисника Оніщука В.В., апеляційну скаргу захисника Оніщука В.В. на постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.122-2 ч.1, ст.130 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП, відносно ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

За постановою суду встановлено, що 23 листопада 2023 року о 17.40 год. ОСОБА_1 в м. Шепетівка по вул. Гальчевського, 22 керував транспортним засобом «Mercedes», днз НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння та не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та гучномовця, чим порушив вимоги п.п.2.4, 2.9А, 8.9б Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2 ч.1, 130 ч.1 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №566151 від 23.11.2023 23 листопада 2023 року близько 17.43 год. ОСОБА_1 в м. Шепетівка по вул. Затишна, 30 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, при зупинці на законну вимогу поліцейського ВРПП капрала поліції ОСОБА_2 припинити адміністративне правопорушення намагався втекти з місця зупинки, при цьому висловлювався в грубій формі на адресу поліцейських, шарпав за формений одяг, погрожував фізичною розправою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що вказане обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки з відеозапису з нагрудного відео реєстратора поліцейського вбачається, що на час зустрічі з поліцейськими ОСОБА_1 вже вийшов з транспортного засобу та ним не керував, вимоги припинити адміністративне правопорушення поліцейський йому не ставив, а лише вимагав стояти і не тікати, при цьому ОСОБА_1 не виконував вимоги поліцейських, намагався втекти, висловлювався в грубій формі на адресу поліцейських, відштовхував їх. Шарпання за формений одяг та погрози фізичною розправою на відеозаписі не зафіксовані.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник просить постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2024 року скасувати, провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.122-2 ч.1, 130 ч.1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Свої вимоги аргументує невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи, розглянув справу поверхнево і формально послався лише на протокол та відеозапис.

Вказує, що вину ОСОБА_1 не визнає, оскільки він не керував транспортним засобом у вказаний в протоколі день та час, оскільки знаходився на похороні у сусіда з 12 год. до 16 год. 30 хв. Приблизно біля 17 год. перебував вдома та ліг спати, згодом на подвір`ї з`явилися поліцейські та силоміць відвезли його до лікарні на службовому автомобілі, де склали протокол за непокору працівникам поліції

Апелянт зауважує, що суд першої інстанції розглянув справу поверхнево, пославшись лише на протокол та відеозапис.

Узагальнені доводи учасників апеляційного перегляду провадження.

Захисник підтримав доводи апеляційної скарги просив постанову суду скасувати з підстав викладених у ній.

Мотиви суду

Дослідивши матеріали справи, перевіривши її доводи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-2 ч.1, 130 ч.1 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно зі ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 122-2 ч.1 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Згідно з п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.8.9 б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД № 121747 від 23.11.2023 року, серії ААД № 476551 від 23.11.2023, ОСОБА_1 23 листопада 2023 року о 17.40 год. в м. Шепетівка по вул. Гальчевського, 22 керував транспортним засобом «Mercedes», днз НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння та не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та гучномовця, чим порушив вимоги п.п.2.4, 2.9А, 8.9б Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2, 130 КУпАП.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2 ч.1 та ст.130 ч.1 КУпАП, ґрунтуються на наступних доказах:

- протоколами про адміністративні правопорушення: ААД № 121747 від 23.11.2023 року, в якому зафіксовано вчинене ним порушення пунктів 2.4, 8.9 б Правил дорожнього руху України (а.с.1); серії ААД № 476551 від 23.11.2023, в якому зафіксовано вчинене ним порушення п.2.9.а, Правил дорожнього руху України (а.с.37);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №44 від 23.11.2023, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с.40);

- відеозаписом події адміністративного правопорушення, згідно з яким ОСОБА_1 двічі пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі з результатом 1,47‰, також визнав факт керування ним транспортним засобом (а.с.46).

Враховуючи сукупність наведених доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та обґрунтовано визнав його винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-2 ч.1, ст.130 ч.1 КУпАП.

Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

За результатами апеляційного перегляду провадження суд вважає, що суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2 ч.1 та ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень передбачених ст.122-2 ч.1 та ст. 130 ч. 1 КУпАП, є надуманими, і спростовуються наведеними доказами.

Посилання апелянта на те, що сам протокол не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2 ч.1 та ст.130 ч.1 КУпАП не заслуговують на увагу, оскільки протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД №121747, №476551 від 23.11.2023 року та відповідають вимогам ст.256 КУпАП, щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджуються з даними, які містяться на відеозаписах.

Апеляційні твердження щодо відсутності в матеріалах справи факту керування суд вважає неспроможними та виходить з наступного. З матеріалів провадження, зокрема відеозапису, чітко вбачається, що працівники поліції переслідували транспортний засіб «Mercedes», днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , оскільки на вимогу зупинки він не реагував. В подальшому, заїхавши на його подвір`я, між ними почався конфлікт, в результаті якого працівники поліції вимушені були надягнути на ОСОБА_1 кайданки та доставити в медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, не вбачається, що ОСОБА_1 як на подвір`ї свого будинку, так і в лікарні у нарколога, заперечував факт керування ним транспортним засобом 23.11.23 року, пояснював, що він був на похоронах у друга, спав у себе вдома та інші обставини, наведені в апеляційній скарзі у спростування вини в інкримінованих правопорушеннях.

Отже, підстав сумніватись, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом на момент його зупинки працівниками поліції апеляційний суд не вбачає.

Що стосується того, що відеозапис події не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 , то дані твердження апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у вчиненому правопорушенні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото зйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Фіксування технічними засобами працівниками поліції правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху передбачено і положеннями ст. 266 КУпАП України.

Як вбачається із диску, який наданий працівниками поліції, на такому зафіксовані відеозаписи із нагрудної відеокамери працівників поліції та відео реєстратора з автомобіля поліцейських. Дані відеозаписи взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.

Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації.

А тому, місцевий суд обґрунтовано поклав такий в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2 ч.1 та ст.130 ч.1 КУпАП.

Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Отже, судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2 ч.1 та ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкцій ст.122-2 ч.1 та ст.130 ч.1 КУпАПу виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає відомостям характеризуючим особу правопорушника.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.293, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачені ст.122-2 ч.1 та ст. 130 ч. 1 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя: