Справа № 199/891/24
ПОСТАНОВА

іменем України

22.02.2024 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

- за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 690390 від 19.01.2024 слідує, що 19.01.2024 о 10:34 годині в м. Дніпрі по вул. Щитова, 35, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудні бодікамери співробітників поліції № 475542, № 470459, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 19.01.2024 він був тверезим. Керуючи у вказану дату, а саме 19.01.2024 приблизно об 11:00 годині автомобілем «ВАЗ 3107», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Щитова, 35, м. Дніпро, його зупинили працівники поліції. В ході спілкування останні перевірили документи, потім склали постанову на місці та виписали штраф. Надалі працівники поліції повідомили, що він має ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували проїхати до медичного закладу. Він відмовився. Упродовж години відносно нього складалися документи, після чого він відразу проїхав самостійно до медичного закладу та здав аналізи, а саме: забір крові та сечі. Надав суду висновок лікаря, відповідно до якого ознак сп`яніння не виявлено. Він вважає, що працівники поліції вели себе прискіпливо, спеціально провокували та чіплялися до нього аби скласти вказаний протокол. Чому він несвоєчасно пройшов медичний огляд упродовж двох годин, він пояснив, що одну годину його часу мало місце складання поліцейським документів, другу годину - самостійне слідування містом до медичного закладу з лівого берега на правий. Просив закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкове і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, суперечить іншим матеріалам справи про адміністративне правопорушення, оскільки відомості зазначені у ньому належним чином не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №690390 від 19.01.2024 слідує, що 19.01.2024 о 10:34 годині в м. Дніпрі по вул. Щитова, 35, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудні бодікамери співробітників поліції № 475542, № 470459, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, під час судового розгляду справи ОСОБА_1 надано висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 21 від 25.01.2024, відповідно до якого у останнього ознак сп`яніння не виявлено.

У зв`язку з всебічним, повним та об`єктивним досліджуванням обставин справи, 14.02.2024 судом на адресу КП «ДБКЛПД» ДОР був направлений запит з приводу звернення ОСОБА_1 19.01.2024 до вищевказаного закладу з метою здачі аналізів для виявлення або відсутності наркотичного сп`яніння та наданням завірених результатів (підтверджуючих документів) на підстави яких був складений вищевказаний висновок лікаря від 25.01.2024 №21.

Як слідує з повідомлення КП «ДБКЛПД» ДОР № 1462 від 15.02.2024 ОСОБА_1 19.01.2024 о 13:50 годині звернувся до вказаного комунального підприємства з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та у останнього було відібрано кров та сечу.

Згідно хіміко-таксикологічного аналізу сечі № 5 від 19.01.2024, вміст наркотичних речовин у ОСОБА_1 не виявлено, як і не виявлено відповідно до результатів токсикологічних досліджень № № 660, 661 від 19.01.2024 на вміст алкоголю.

Суд констатує, що з моменту виявлення у ОСОБА_1 можливих ознак наркотичного сп`яніння до моменту проходження ним огляду у КП «ДБКЛПД» ДОР, пройшло трохи більше двох годин (2 години 18 хвилин), але суд враховує і те, що відеозапис долучений до матеріалів справи, підтверджує обставини зазначені ОСОБА_1 , що дійсно працівниками поліції перевірка документів у ОСОБА_1 та подальше їх складання зайняло тривалий час (з 10:35 години до 11:32 години), а час несвоєчасного проходження ним у встановлені Законом двох годин є самостійне слідування до медичного закладу з лівого берега м. Дніпро на правий. Крім того суд зазначає, що за такий короткий проміжок часу (18 хвилин) наркотичні речовини та продукти їх розкладу залишають свої сліди у крові людини досить тривалий час, який іноді сягає декількох тижнів. І хоча ОСОБА_1 не пройшов належним чином медичний огляд на стан сп`яніння (в присутності працівників поліції), відповідно до змісту висновку огляд проходив по особистій заяві без супроводу, але враховуючи обставини конкретної справи, суд вважає, що водій ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд у закладі охорони здоров`я, про що надано висновок лікаря № 21 від 25.01.2024, згідно з яким у нього ознак сп`яніння (наркотичного та алкогольного) не виявлено, який і підтвердив його покази надані в суді, так і його свідчення надані працівникам поліції на місці складеного відносно нього протоколу, а тому підстав ставити під сумнів висновок лікаря № 21 від 25.01.2024 у суду немає.

Крім того суд вказує, що згідно з п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 4 зазначеної Інструкції, ознаками наркотичного сп`яніння є: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Так, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з бодікамер працівників поліції слідує, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому, з вказаного відеозапису не вбачається наявності в діях та поведінці ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, вказаної у протоколі (звужені зіниці очей, які не реагують на світло). Натомість, з відеозапису слідує, що зіниці очей у ОСОБА_1 не звужені та реагують на світло, останній чітко та адекватно відповідає на всі запитання працівників поліції, а його поведінка повністю відповідає обстановці, за якої відбувається спілкування.

Судом встановлено, що склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому. За таких обставин, відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння не знайшли свого підтвердження належними доказами.

Також суд звертає увагу, що після складання протоколу працівник поліції не відсторонив ОСОБА_1 (відсутні будь-які докази передання автомобіля тверезому водію) від керування автомобілем, хоча зазначив у протоколі, що у останнього є ознака наркотичного сп`яніння. Тобто працівник поліції не вжив заходів, які б убезпечували інших учасників дорожнього руху від небезпеки, яку становить водій маючи ознаки наркотичного сп`яніння. Вказане на думку суду також свідчить про відсутність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 на момент зупинки та перевірки.

Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Суд наголошує, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р., неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Отже, на переконання суду, не доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тоді як, відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1) ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Дяченко