Справа № 761/2791/24
Провадження № 3/761/1138/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Антонюк Марина Станіславівна, за участі секретаря судового засідання Недоснованої К.В., особи, що притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Курилича М.Я., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який здобув вищу освіту, одружений, працює лікарем у клініці «Адоніс», має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 588788 від 22 грудня 2023 року, вбачається, що 22.12.2023 о 19 год. 40 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері - ОСОБА_2 , а саме - словесно ображав. За що передбачена відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП заперечував. Також зазначив, що 22.12.2023 матері здалося, ніби він зламав сушарку для випраного одягу, у ході чого мати висловлювала претензії на його адресу. У подальшому мати зателефонувала сестрі, яка й викликала поліцію. Пояснення, надані працівникам поліції, писала його сестра, а не матір, раніше подібного від матері не чув. Зауважив, що оскільки проживає вдвох з матір`ю, то надає їй необхідну допомогу та приділяє увагу.

У судовому засіданні адвокат Курилич М.Я. заявив письмове клопотання про закриття провадження стосовно ОСОБА_1 та додав, що в матеріалах провадження відсутні будь-які докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Наявність конфліктів на побутовому грунті не підтверджує факту вчинення особою домашнього насильства. Разом з тим, зазначені у протоколі відомості про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не відповідають дійсності, а тому просив закрити провадження відносно ОСОБА_1 .

Потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що син нічим не допомагає, не купує необхідні продукти та ліки, не приділяє належну увагу та не миє посуд. Не маючи сил терпіти таку поведінку сина, 22.12.2023 викликала поліцію, оскільки син сказав, що він не її син, а вона не його матір.

Суд, ретельно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

В ході розгляду справи судом враховується, що домашнє насильство характеризується такими ознаками як умисність (з наміром досягнення бажаного результату), спричинення шкоди, порушення прав і свобод людини значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, а тому, у разі відсутності хоча б однієї із ознак, дії особи не можна розцінювати як насильство.

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 588788 від 22 грудня 2023 року, вбачається, що 22.12.2023 о 19 год. 40 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно матері - ОСОБА_2 , а саме - словесно ображав, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Разом з тим, з аналізу пояснень учасників і досліджених доказів у їх сукупності, встановлено, що дані події не свідчать про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.

Також у матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували обставини, викладені у протоколі. Як вбачається із долучених до протоколу письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 , її син - ОСОБА_1 словесно ображає матір, зламав домашню сушарку, не платить за квартиру, не бере участі в житті матері, не допомагає з купівлею продуктів харчування та ліків. Однак, такі дії ОСОБА_1 не є проявом домашнього насильства.

Вказане свідчить про відсутність доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 ознак домашнього насильства, тобто складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

На підставі викладеного вище, суддя дійшла висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, 23, ст. 173-2, 247, 268, 279, 280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Києва М.С. Антонюк