справа 631/31/24
провадження № 3/631/50/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Тетяна Михайлівна, за участю секретаря судового засідання Семенко Анни Анатоліївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області адміністративний матеріал, що надійшов від Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області від Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 010883, складеного 05 січня 2024 року інспектором сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Тетяною Сергіївною, убачається, що 05 січня 2024 року близько 15 години 00 хвилин в селищі міського типу Нова Водолага, вулиця Захисників України, керуючи транспортним засобом марки «ВMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху та скоїв наїзд на електроопору, в результаті чого відбулося перекидання автомобіля на правий бік. При дорожньо-транспортній пригоді автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, та електроопора отримала механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Як зазначено у протоколі, своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 12.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визнав та пояснив, що дійсно 05 січня 2024 року у селищі міського типу Нова Водолага сталась дорожньо-транспортна пригода за його участю, проте причиною її виникнення було не порушення з його боку Правил дорожнього руху, а наявність ожеледиці на даному відрізку дороги. Як пояснив ОСОБА_1 він рухався з дозволеною швидкістю руху, проте потрапивши на покриту ожеледицею ділянку дороги, яка не була оброблена відповідною суміщу, автомобіль під його керуванням став некерованим, виїхав на зустрічну смогу руху та перекинувся. Вважав, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Представник особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності адвокат Бабабскін Кирило Сергійович, приймаючи участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріалів не містять доказів вини ОСОБА_1 у порушенні пунктів 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху, а отже у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На переконання захисника, дорожньо-транспортна пригода відбулась через неналежний стан дорожнього покриття та не забезпечення власником автомобільних доріг належного утримання вулиць та доріг у зимовий період.

Зі слів адвоката, під час руху ОСОБА_1 керувався вимогами частини 3 статті 14 та частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», в якій визначено, що учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Представник правопорушника зазначив, що найважливішим доказом у справі є схема місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій чітко вказується, що стан покриття проїзної частини тієї ділянки дороги, де відбулася дорожньо-транспортна пригода, зафіксований як «мокре, ожеледиця». Крім того, у своїх письмових поясненнях з приводу дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 також вказав, що його автомобіль занесло, викинуло на узбіччя і що дорожньо-транспортна пригода сталася саме через слизьку дорогу.

В даному випадку, на думку сторони захисту, стан дорожнього покриття, де сталась дорожньо-транспортна пригода, не відповідав вимогам, наведеним у пунктах 5.3, 5.18 глави 5 Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житло-комунального господарства України від 14 лютого 2012 року № 54, в частині відсутності профілактичного оброблення дорожнього покриття від ожеледиці, не зважаючи на те, що Укргідрометцентр повідомив, що на дорогах можлива ожеледиця, яка відноситься до І-го рівня небезпечності.

Як вказав ОСОБА_2 наявність «ожеледиці» на вулиці Захисників України, де відбулась дорожньо-транспортна пригода, свідчить про те, що експлуатаційний стан дороги не відповідає вимогам ДСТУ 3587:97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», а також свідчить про невиконання власником автомобільної дороги своїх обов`язків щодо утримання вулиць у безпечному для учасників дорожнього руху стані. Отже, водієві ОСОБА_1 внаслідок цих обставин дійсно було створено аварійну обстановку, у якій останній був не в змозі контролювати свій автомобіль, що в даному випадку не охоплюється вимогами Правил дорожнього руху, оскільки вони розраховані на звичайні прийоми керування транспортним засобом, а не в умовах коли його наражають на небезпеку незадовільним станом дорожнього покриття.

Також адвокат звернув увагу суду на те, що не зважаючи на неналежний стан дорожнього покриття, працівники поліції в супереч приписам «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, не склали відповідний протокол про адміністративне правопорушення за статтею 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення на посадових осіб, відповідальних за збереження безпеки дорожнього руху.

За таких обставин, сторона захисту вважала, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши пояснення особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, та його представника, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Положення частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до приписів частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

Положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 та 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначені положеннями Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух», частина 1 статті 14 якого обумовлює, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, тощо (частина 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух»).

Приписами пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюються Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як визначено в загальних положеннях Правил дорожнього руху, дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Пункт 2.3 «б» Правил дорожнього руху вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

У пункті 12.1 Правил дорожнього руху встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 Правил дорожнього руху).

Стаття 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається із змісту диспозиції статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого даною нормою, характеризується наступними елементами: діянням, тобто порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, яке може бути виражене як у дії так і в бездіяльності; наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; а також причинним зв`язком між наведеними діянням та наслідками.

Пленум Верховного Суду України у пункті 26 своєї Постанови № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деяк злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

На підставі пункту 1 розділу VIII наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються:

1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський;

2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності);

3) показання технічних приладів (у разі їх наявності);

4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності);

5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Незважаючи на невизнання своєї вини, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується сукупністю даних, що містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 010883, складеному 05 січня 2024 року інспектором сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Т. С., який особисто підписаний ОСОБА_1 із власноручно зазначеними поясненнями «з протоколом згоден» (а. с. 2);

- в схемі місця ДТП, складеної 05 січня 2024 року за місцем пригоди в селищі міського типу Нова Водолага, поблизу будинку № 79 по вулиці Захисників України, яка містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортний засіб, причетний до дорожньо-транспортної пригоди, координати його розміщення відносно елементів проїзної частини та інше). На зворотному боці схеми зазначено характеризуючи дані транспортного засобу та відомості про його пошкодження. У схемі місця ДТП відображено, що освітлення було денне, наявне зовнішнє освітлення проїзної частини та тротуару; стан покриття проїзної частини мокре, ожеледиця; недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП нема. При цьому, зазначена інформація підтверджена підписами, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також водія транспортного засобу ОСОБА_1 , без будь-яких зауважень або застережень (а. с. 3);

- в копії рапорту старшого інспектора чергового Чергової частини Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції І. Семенченка, з якого вбачається, що 05 січня 2024 року о 15 годині 57 хвилин надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 05 січня 2024 року о 15 годині 56 хвилини за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, вулиця Майдан Захисників України, заявник черговий диспетчер РЕМ повідомляє, що авто перевернулось та збило електроопору. Марку автомобіля та державні номери не повідомляє. Водія на місці не має. Заявник ОСОБА_5 , подія 102 № 110078360. Даний рапорт зареєстрований в Інформаційно телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (Журнал єдиного обліку) відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області від 05 січня 2024 року за № 740 (а. с. 4);

- в письмових поясненнях ОСОБА_1 від 05 січня 2024 року, який вказав, що 05 січня 2024 року близько 15 години 00 хвилин він рухався на автомобілі марки «ВМW Х5», державний номерний знак НОМЕР_2 , в селищі міського типу Нова Водолага по вулиці Захисників України, біля будинку № 79, де не впорався з керуванням та його автомобіль занесло на зустрічну смугу дороги, після чого викинуло на узбіччя, де він скоїв наїзд на електричну опору, після чого автомобіль перекинувся та залишився лежати на правому боці на узбіччі дороги. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження та пошкоджена електроопори. ОСОБА_1 додав, що в результаті дорожньою-транспортної пригоди постраждалих не має, в автомобілі перебував сам, швидкість його руху була близько 60 кілометрів на годину, дана дорожня пригода сталась через слизьку дорогу (а. с. 5);

- в фототаблиці до матеріалів (а. с. 11 12).

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення надано копію акту інвентаризації ПЛ-0,4 кВ від ТП-0025 Л-2 оп.№ 31, складеного працівниками та затвердженого начальником «Нововодолазький район електричних мереж Акціонерного товариства «Харківобленерго», з якого вбачається встановлення пошкодження ПЛ-0,4 кВ від ТП-0025 Л-2 оп.№ 31, яке знаходиться на балансі Акціонерного товариства «Харківобленерго», інвентаризаційний № 00565737/02 та експлуатується як основне (а. с. 16).

Відповідно до копії кошторису № 558/328, затвердженого 08 січня 2024 року начальником «Нововодолазький район електричних мереж Акціонерного товариства «Харківобленерго», витрати на відновлення після пошкодження ПЛ-0,4 кВ від ТП-0025 сел. Нова Водолага № 2, інвентаризаційний № 00565737/02, складають 15180 гривень 88 копійок (а. с. 17).

Таким чином, судом встановлено та наведеними доказами підтверджено, що 05 січня 2024 року близько 15 години 00 хвилин в селищі міського типу Нова Водолага, по вулиці Захисників України, біля будинку № 79, керуючи транспортним засобом марки «ВMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху та скоїв наїзд на електроопору, в результаті чого відбулося перекидання автомобіля на правий бік.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб водія отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, а також пошкоджена електроопора, чим завдано Акціонерному товариству «Харківобленерго» матеріальних збитків.

Отже в даному випадку, виходячи з аналізу та оцінки складеної працівниками патрульної поліції схеми дорожньо-транспортної пригоди, місця зіткнення та характеру пошкоджень автомобіля і механіки їх виникнення, наявних у матеріалах справи фотоматеріалів, а також письмових пояснень ОСОБА_1 , слід мовити про невиконання останнім приписів пунктів 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху, що перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди.

Незважаючи на наявність на дорозі незначної ожеледиці, ОСОБА_1 для забезпечення безпеки дорожнього руху, як водій, зобов`язаний був бути уважним під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, яка згідно його письмових пояснень складала близько 60 км/год., хоча згідно з пунктом 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год., а також повинен був ураховувати зимову пору року, дорожню обстановку, технічний стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Окрім того, суд бере до уваги, що зі схеми місця ДТП від 05 січня 2024 року та фотознімків, також встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталось у світлий час доби, було хмарно, проте видимість дороги була не ускладнена, можна було чітко розпізнати межі елементів дороги та розміщення сталих орієнтирів, що свідчить про змогу водіїв орієнтуватися під час керування транспортним засобом, зокрема для вибору безпечної швидкості та здійснення безпечного маневру.

При цьому суд критично ставиться до тверджень сторони захисту про те, що причиною дорожньо-транспортної пригоди була неналежна якість дорожнього покриття, а саме наявність ожеледиці, яка в той день відносилась до І-го рівня небезпечності, з огляду на наступне.

Так, у листі Українського гідрометеорологічного центру Державної служби надзвичайних ситуацій України від 24 січня 2024 року № 01-18/65, який був наданий захисником як доказ на спростування провини ОСОБА_1 , вказано, що у селищі міського типу Нова Водолага Харківської області метеорологічної станції немає, найближчим пунктом спостереження метеорологічної станції є місто Харків, що є репрезентованою для даного району. Погодні умови 05 січня 2024 року були наступні: вночі та вдень сніг, кількість опадів вночі 1 мм., вдень 0,8 мм.; метеорологічна дальність видимості: 2 10 км.; з 04 годин 40 хвилин по 16 годину 14 хвилин ожеледь діаметр 3 мм., з 16 години 14 хвилин до кінця доби ожеледь діаметр 6 мм. Висота снігового покрову на 08 годину 00 хвилин 8 см., на дорогах можлива ожеледиця. Згідно з «Настановою з метрологічного прогнозування» ожеледь діаметром 6 19 мм. Вважається небезпечним метеорологічним явищем (І рівень небезпечності) (а. с. 61).

Проте, як свідчать наявні в матеріалах справи докази, дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_1 сталася 05 січня 2024 року близько 15 години 00 хвилин, на цей час рівень ожеледиці становив діаметром 3 мм., що не відноситься до І рівня небезпечності.

Крім того, як убачається з повідомлення, розміщеного на сайті Харківської обласної військової адміністрації 05 січня 2024 року о 09 годині 51 хвилину, водіїв Харківщини попереджали про ускладнення погодних умов, зокрема можливої ожеледиці та закликали бути особливо уважними й обережними та суворо дотримуватися заходів безпеки під час участі в дорожньому русі (а. с. 66).

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи водієм, окрім визначеної Правилами дорожнього руху допустимої швидкості руху у населених пунктах, повинен був враховувати дорожню обстановку, технічні характеристики свого транспортного засобу, а також стан дорожнього покриття.

Суд виходить з того, що дорожній рух становить діяльність з підвищеним ризиком, під час якої можуть виникати непередбачувані ситуації як в силу певних зовнішніх факторів (наприклад, ожеледиця, інші складні погодні умови або повалене дерево тощо), так і виду людських помилок, необережності, необачності, а також порушення Правил дорожнього руху. Тому на всіх учасників дорожнього руху покладається обов`язок дотримуватися не лише чітко визначених правил, як наприклад обмеження швидкості, але й загальних засад безпеки руху, що визначаються дорожньою обстановкою, що склалася.

Водій юридично зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для всіх інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Виходячи з цих міркувань, суд вважає, що наявність ожеледиці на покритті проїзної частини, несприятливі погодні умови, зобов`язували водія ОСОБА_1 враховувати вказану дорожню обстановку та вживати заходи щодо безпечності дорожнього руху (дотримуватись безпечної швидкості).

При цьому, судом також враховується, що матеріали справи не містять відомостей про складання акту обстеження дорожніх умов, яким би було встановлено факт неналежного дорожнього покриття на ділянці автомобільної дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода. Будь-які докази, які б свідчили про наявність дефектів на дорожньому покритті в місці зіткнення, в тому числі наявність на ньому вибоїн чи іншої руйнації асфальту, в матеріалах справи відсутні, позаяк при розгляді даної справи таких доказів (відповідних фото чи відео матеріалів, актів огляду дорожнього покриття, тощо) надано не було.

Натомість, у схемі місця ДТП від 05 січня 2024 року, яка підписана без зауважень ОСОБА_1 , зазначено про відсутність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Також об`єктивних доказів того, що експлуатаційний стан дорожнього покриття, де сталась дорожньо-транспортна пригода, не відповідав вимогам, наведеним у Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житло-комунального господарства України від 14 лютого 2012 року № 54, а також вимогам ДСТУ 3587:97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», матеріали справи не містять та стороною захисту не доведено.

Згідно відповіді Державного підприємства «Дороги Харківщини» від 05 лютого 2024 року № 01-14/115, вулиця Захисників України до перетину з вулицею Сахарова в селищі міського типу Нова Водолага суміщується з автомобільною дорогою загального користування О-212144 «Нова Водолага Ордівка Бірки» і знаходиться на балансі Державного підприємства «Дороги Харківщини». Експлуатаційне утримання зазначеної автомобільної дороги відповідно до укладеного договору здійснює Державне підприємство «Харківський облавтодор» Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», роботи виконуються відповідно до вимог ДСТУ 3587:97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» та П Г.1-218-118:2005 «Єдині правила зимового утримання автомобільних доріг» в межах доведеного фінансування (а. с. 65).

За таких підстав, доводи сторони захисту відносно того, що дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 05 січня 2024 року сталась не з вини ОСОБА_1 , а з вини посадових осіб служби автомобільних доріг України, є не необґрунтованими, бо спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Невизнання своєї вини ОСОБА_1 суд розцінює, як спосіб захисту, обраний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності й його захисником, та намагання уникнути відповідальності.

Відтак, приймаючи до уваги вищенаведені дані, які містяться в матеріалах справи, з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам Правил дорожнього руху, зокрема пунктам 2.3 «б» та 12.1, а отже в діях останнього міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та іншого майна, а саме опори електропередачі.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення повністю доведена, а тому підлягає притягненню до відповідної юридичної відповідальності.

Згідно з частиною 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до частини 2 статті 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

В якості обставини, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, суддя вбачає відсутність діючих адміністративних стягнень у ОСОБА_1 .

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 у судовому засіданні не встановлено.

Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Адміністративна відповідальність має подвійну мету захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша репресивно-каральна («штрафна») полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави правопорушнику, а по-друге, - засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція запобіжно-виховна тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Тобто, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що і матиме місце в цій ситуації.

Відтак, керуючись принципом верховенства права, з урахуванням вимог статей 33, 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень та досягнення мети адміністративного покарання, беручи до уваги характер скоєного адміністративного правопорушення, особу правопорушника та ступень його вини, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, з урахуванням вимог статтей 34 та 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Саме ця міра покарання, на думку суду, буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

В порядку частини 5 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.

Відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким законом, що встановлює правові засади справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, частина 1 та пункт 5 частини 2 статті 4 якого передбачають, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.

Статтею 7 Закону України № 3460-IX від 09 листопада 2023 року «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 3028 гривень 00 копійок.

В зв`язку з вищевикладеним, необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 605 гривень 60 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9, 23, 34, 35, частиною 2 статті 38, статтями 40-1, 124, 245, 246, 256, частиною 2 статті 268, статтями 247, 249 252, частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, який стягнути на користь держави (номер рахунку (IBAN): UA 0020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) електронне адміністрування податку).

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП електронне адміністрування податку), номер рахунку (IBAN) UA 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

В разі не сплати штрафу у строк встановлений частиною 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку примусового виконання постанови стягується штраф у подвійному розмірі (1700 гривень 00 копійок).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: Т. М. Трояновська