Справа № 584/294/24
Провадження № 3/584/153/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2024 м. Путивль

Суддя Путивльського районного суду Сумської області Токарєв С.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділення поліції № 2 (м. Путивль) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, навчається на ІІІ курсі ДПТНЗ "Путивльський професійний ліцей", проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 036246 від 08.03.2024, який складено за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, ОСОБА_1 08.03.2024 близько 15 год. 40 хв. за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство щодо свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , а саме: виганяла його з будинку.

У судове засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не визнала та зазначила, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення вона не визнає. Її колишній чоловік ОСОБА_2 на теперішній час проживає та працює у м. Києві. З огляду на те, що останньому у м. Києві не було за що жити, вона запросила його пожити деякий час у неї у м. Путивль, на що той погодився. 08.03.2024 року між нею та ОСОБА_2 за місцем її проживання: АДРЕСА_1 , на побутовому грунті під час спільного розпиття алкогольних напоїв стався побутовий конфлікт, оскільки останній відібрав належну їй банківську картку, а також вдарив її. У зв`язку з такою поведінкою ОСОБА_2 вона вирішила вигнати його з належного їй будинку та сказала, щоб він більше ніколи сюди не повертався.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, особа несе відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно зі ст.ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не вправі вийти за межі протоколу та самостійно розширити фабулу (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, зазначену у протоколі, чи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки це істотно порушує право особи на захист та не узгоджується з усталеною судовою практикою ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08), згідно якої у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно пункту 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Потерпілий ОСОБА_2 у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.03.2024 та у письмових поясненнях від 08.03.2024 зазначав, що 08.03.2024 після спільного розпивання спиртних напоїв між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_1 виникла сварка з побутових причин. У ході вказаної сварки ОСОБА_1 виганяла його зі свого помешкання та казала, щоб він там більше не з`являвся. Після цього він вирішив викликати поліцію (а.с. 3-4).

ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях від 08.03.2024 зазначила, що 08.03.2024 вона разом зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_2 вживали алкогольні напої, та в подальшому між ними виникла сварка, у зв`язку з тим, що останній забрав її банківську картку, тому вона вирішити вигнати його з належного їй будинку та сказала, щоб він йшов куди хоче (а.с. 5).

Таким чином, вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт на побутовому грунті, будь-яких інших доказів на підтвердження позиції когось з учасників події, до протоколу не додано, а суд не має права збирати відповідні докази на підтвердження винуватості чи невинуватості особи, тобто відсутні будь-які відомості та докази вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, у результаті якого ОСОБА_2 була завдана чи могла бути завдана шкода фізичному чи психологічному здоров`ю, що є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Статтею 62 Конституції Українипередбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини і судову практику ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності достатніх та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 173-2, ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутню складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Путивльський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя С.М.Токарєв