Справа №751/1135/24
Провадження №3/751/944/24
ПОСТАНОВА

10 квітня 2024 р. місто Чернігів

Суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова Лібстер А. С., за участі секретаря Курган В. О., за участі представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Федоренка Є. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новозаводського районного суду м. Чернігова перебувають справи про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 № 751/1135/24 та № 751/1136/24 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД 707714 від 31.01.2024, 31.01.2024, о 01 год. 16 хв., у м. Чернігові по вул. Івана Мазепи, 66 А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI A4, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія у встановленому законом порядку огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився за допомогою алкотестеру «Драгер» ARCD-0467 на місці, проба позитивна 0,45 проміле, з результатом не згоден. Зі згоди водія у встановленому законом порядку огляд на визначення стану сп`яніння проводився в медичному закладі у лікаря-нарколога, КНП ЧОПНЛ, що підтверджується висновком ЧОПНЛ № 82 від 31.01.2024.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 707923 від 31.01.2024, 31.01.2024 о 03 год. 20 хв., у м. Чернігові по вул. Івана Мазепи, 59, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI A4, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія у встановленому законом порядку огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager ARMF 0271. Результат 0, 24 проміле, тест № 253, з результатом згоден.

Суд вважає за доцільне об`єднати адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Чернігівській області, про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, в одне провадження.

У судовому засіданні представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Федоренко Є. В. повідомив, що ОСОБА_1 не зможе бути присутнім у судових засіданнях у зв`язку з проходженням військової служби. Йому відомо зі слів, що 30.01.2024 ОСОБА_1 перебував у звільненні та відпочивав, вживав невелику кількість алкогольних напоїв. 30.01.2024 у нічний час Подібка та інший військовий ОСОБА_2 , що також перебував у звільнені, отримали наказ командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_3 про термінову явку до місця проходження служби у зв`язку з тривогою. Вони вдвох були вимушені швидко зібратись та поїхати в напрямку військової частини для виконання своїх обов`язків. Спочатку за кермом перебував ОСОБА_2 , якого зупинили патрульні поліцейські, та склали протокол за ст. 130 КУпАП. Після чого за кермо сів Подібка, але його також зупинили та також склали поспіль два протоколи за ст. 130 КУпАП. Факт його знаходження у стані алкогольного сп`яніння вони не заперечують, хоча стан сп`яніння і мав ознаки легкого сп`яніння і знаходився у межах допустимої алкотестером похибки, але враховуючи підпорядкованість командиру, Подібка не міг не виконати наказ і не поїхати до військової частини. Просить закрити провадження у справі у зв`язку з вчиненням адміністративного проступку у стані крайньої необхідності.

В судовому засіданні надані письмові пояснення ОСОБА_4 від 28.03.2024, т.в.о. командира військової частини, в яких він зазначив, що військовослужбовець ОСОБА_1 дійсно знаходився у звільненні у м. Чернігові. Після оголошення тривоги в частині, військовослужбовці підпорядкованої йому роти були ним відкликані зі звільнення з наказом негайно прибути до місця несення служби. Даний наказ був виконаний ОСОБА_1 тільки приблизно о 6.00 годині 31.01.2024. У зв`язку з тим що дане запізнення було викликане затримкою його співробітниками поліції, то дисциплінарне стягнення на Подібка не накладалось.

На відеоматеріалах з боді-камер поліцейських, відеореєстратора службового транспортного засобу та інших матеріалах справи зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Оскільки факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не заперечується, судом досліджувались також відомості, щодо вчинення зазначеного правопорушення ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, іншими документами.

Відповідно до повідомлення в/ч НОМЕР_2 від 22.02.2024 № 45г-4803/1/24, військовослужбовець ОСОБА_1 30.01.2024 знаходився в м. Чернігові у звільненні. 30.01.2024, у зв`язку із змінами обставин, військовослужбовцю Подібка і іншим, приблизно о 23.00 годині 30.01.2024 було надано наказ терміново прибути до місця розташування підрозділу. Даний наказ військовослужбовцями ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було виконано тільки приблизно о 6-й годині ранку 31.01.2024, коли вони з запізненням прибули до розташування підрозділу. Зазначені обставини узгоджуються з письмовими поясненнями ОСОБА_4 , який є т.в.о. командира зазначеної військової частини.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи.

Представником особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвокатом Федоренко Є. В. зазначено, що ОСОБА_1 разом з іншим військовослужбовцем перебували у стані крайньої необхідності, і не дивлячись на складені відносно них протоколи, продовжили прямувати до розташування військової частини на виконання наказу командира, оскільки не могли не виконати термінове розпорядження командира та не прибути до військової частини.

З досліджених відеоматеріалів з боді-камер поліцейських вбачається, що 31.01.2024 о 01 год. 16 хв. за кермом транспортного засобу дійсно перебував військовослужбовець в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 у форменому військовому одязі, як і інший військовий поруч, ОСОБА_1 повідомляв поліцейським, що їм потрібно їхати. Після складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 не був відсторонений від керування і знову продовжив рух за кермом транспортного засобу 31.01.2024 о 03 год. 20 хв. в напрямку військової частини, після чого черговий раз був зупинений поліцейськими, внаслідок чого відносно нього складений ще один протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто він, перебуваючи на військовій службі, виконував наказ командира і рухався в напрямку військової частини з іншим військовим, що узгоджується з наданою стороною захисту інформацією та підтвердженням проходження ОСОБА_1 військової служби в в/ч НОМЕР_2 з 15.01.2024 по теперішній час, та відомостями про надання наказу прибути до військової частини безпосереднього командира військової частини ОСОБА_4 . Підстав піддавати сумніву дійсність та реальності загрози, що виникла на той час, та відповідні дії військовослужбовця ОСОБА_1 на запобігання шкоди інтересам держави й суспільства, у суду не має.

Суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, доходить висновку, що ОСОБА_1 вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, але такими визнаватися не можуть, оскільки були вчинені в стані крайньої необхідності на виконання термінового наказу командира, а тому у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП справа підлягає закриттю через вчинення особою дій в стані крайньої необхідності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при вчиненні дії особою у стані крайньої необхідності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 17, 18, 130, 247, 251, 252, 284, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Справи про адміністративні правопорушення № 751/1135/24 та № 751/1136/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єднати в одне провадження, присвоївши справі № 751/1135/24, провадження № 3/751/944/24.

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням ним адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності, закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Суддя А. С. Лібстер