Справа № 199/1826/24
Провадження (3/199/1042/24)
ПОСТАНОВА

іменем України

13.03.2024 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Савченко Є.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

У відношенні ОСОБА_1 , 24.02.2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, в тому, що він, «24.02.2024 року о 19:30 год,, в м.Дніпро, по вул. Широкій, 205, водій ОСОБА_1 керував ТЗ АЗЛК № НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України»

Згідно протоколу вважається, що в діях ОСОБА_1 мається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши наявні докази, вважаю, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.ст.245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і безперечних висновків про скоєний на принципах забезпечення доведення вини за ст.129 Конституції України, і визнання провини згідно зі ст.252 КУпАП не може мати наперед встановленої сили.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав. Суду показав, що він в зазначений в протоколі день та час керував ТЗ, та десь о 20:00 год. 24.02.2024 року, приїхав додому, припаркував зазначений автомобіль та знаходився вдома. Приблизно о 23:00 год. 24.02.2024 року до нього додому приїхали працівники патрульної поліції та повідомила про порушення ним ПДР України, приблизно о 19:30 год., коли він рухався в м.Дніпро, по вул. Широкій, 205, з чим він був незгоден, та після цього працівники патрульної поліції вказали на ознаки алкогольного сп`яніння у нього, на що він не заперечував, однак зазначив що він не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а вживав спиртні напої вже вдома, після парковки автомобіля, та на підставі цього, з урахуванням ст.247 КУпАП просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю в його діях його складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Не може вважатися належним та допустимим доказом відеозапис із нагрудної камери відеоспостереження працівників патрульної поліції, записаний на DVD диск з огляду на наступне: порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них регулюється Наказом Департаменту патрульної поліції від 24.11.2015 №14/1 та п.4.1, 4.2 Розділу ІV Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, яку затверджено наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 №100. Згідно п.3.5. Інструкції №100 після активації нагрудної камери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записано безперервно. Згідно Інструкції №100 працівникам патрульної поліції заборонено, зокрема змінювати, редагувати, видаляти, копіювати, передавати третім особам або іншим чином поширювати відеозаписи, зроблені на нагрудну відеокамеру без дозволу начальника Департаменту патрульної поліції або начальника управління патрульної поліції у місті. Згідно п.5.2 Інструкції №100 відеозаписи з нагрудних камер працівників патрульної поліції надаються працівникам Департаменту патрульної поліції та управлінь патрульної поліції у містах з метою виконання ними функціональних обов`язків за погодженням з начальником Департаменту патрульної поліції або начальника управління патрульної поліції у місті. Як виходить з долученого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозапису, який починається коли ОСОБА_1 спілкується з працівниками патрульної поліції та не здійснює рух ТЗ, та не знаходиться у ньому, або біля нього, а тому в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутній факт керування зазначеним ТЗ саме ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння регламентований Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція)

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, згідно пункту 7 Інструкції, огляд в закладі охорони здоров`я проводиться лише в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським. Суд вважає, що вказана норма дозволяє оптимізувати час на проведення огляду водіїв та убезпечує добросовісних водіїв від зловживань з боку працівників правоохоронного органу.

Відповідно до п. п. 3,4 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ознаками алкогольного сп`яніння у водія є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода, однак, зазначені ознаки не були оголошені ОСОБА_1 , що підтверджується самим відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції, відповідно до якого працівником патрульної поліції було декілька разів запропоновано пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (без конкретизації відповідної установи), на що ОСОБА_1 відмовлявся, вказуючи що він не керував автомобілем, а взагалі знаходиться у себе вдома.

Отже, сам по собі факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за недоведеністю таких ознак не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, проведення такого огляду можливе лише за наявності ознак сп`яніння (п. п. 1,12 Розділ 11).

Окрім цього, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував ТЗ АЗЛК, що не підтверджено жодним долученим до матеріалів справи про адміністративне правопорушення доказом. А тому, фактично матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодного доказу керування ТЗ ОСОБА_1 , а отже на нього не можуть розповсюджуватись норми п. 2.5. ПДР (п. 2.5. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. (п.1.10 - водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.). Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, відповідно до ст.19 Конституції України, так в даному випадку п. 2.5. ПДР не розповсюджується на мене. Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водїїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Проте матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно мене не містять доказів саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом, будучи з ознаками алкогольного сп`яніння.

Надаючи оцінку поясненням ОСОБА_1 щодо не вручення йому Направлення для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та порушення процедури оформлення адміністративного матеріалу, слід звернути увагу на те, що такі пояснення водія знайшли своє підтвердження, як в судовому засіданні, так і забраними матеріалами в своїх сукупності, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутнє зазначене направлення.

Зокрема, відповідно до додатку 1 до Інструкції Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Направлення повинно містити заповненим розділ щодо дати та часу його складення, оскільки відповідно до додатку 4 до Інструкції (пункт 16 розділу ІІІ) Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції має містити заповненим п. 5 наступного змісту: «Ким посада, найменування підрозділу Національної поліції України, спеціальне звання, П.І.Б., підпис та коли (точний час рік, год., хв.) направлена на огляд обстежувана особа.

Тільки після складання Направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я та відмови водія від проходження такого огляду можливо притягнути водія до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що пов`язане з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виходячи з п.п. 6, 8 Порядку, є закінченим з того моменту, коли водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я і, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, такий водій притягується до адміністративної відповідальності шляхом складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення.

Більше того, згідно п. 6 Розділу Х Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 266 КУпАП, відповідно до якої під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, складання поліцейським як Направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я, так і протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, повинні відбуватися із застосуванням технічних засобів відеозапису або, в разі неможливості застосування таких засобів, у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису повинні обов`язково долучатися до протоколу про адміністративне правопорушення.

По даній справі поліцейський не залучав двох свідків для оформлення відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Проте, поліцейський, всупереч Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за № 1452/735, повинен був під час складання як Направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я, так і протоколу про адміністративне правопорушення застосувувати технічні засоби відеозапису, оскільки відеозапис з бодікамери поліцейського не містить такої фіксації.

У зв`язку із відсутністю на відеозаписі з бодікамери поліцейського факту складання протоколу про адміністративне правопорушення, слід зазначити, що відповідно до п. 4 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 за № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами. В той же час, жодного об`єктивного та допустимого доказу, щодо дійсного відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами матеріали справи не містять.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст.247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, задовольнивши клопотання ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: Є.М.Савченко