ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/514/24 Справа № 203/7291/23 Суддя у 1-й інстанції - Підберезний Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Онушко Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Онушко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро апеляційну скаргу адвоката Федосєєва Є.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якою її визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 гривень.

ОСОБА_1 визнано винною в тому, що вона 03.11.2023 року о 15:30 годин на регульованому світлофором перехресті вул.Старокозацькій та вул. А.Фабра в м. Дніпро, керуючи транспортним засобом Пежо, н.з. НОМЕР_1 , виїхала і зупинилась на перехресті, на якому утворився затор, перед початком руху після зупинки на перехресті не переконалась в безпечності маневру, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем Шкода, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . За вказаним фактом стосовно ОСОБА_1 було складено протокол серії ААД №555611 від 24.12.2023 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом порушення вимог п. 16.4, 10.1 ПДР України.

Не погодившись з постановою суду адвокат Федосєєв Є.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2024 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КупАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що суд формально розглянув справу та безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП.

Вказує, що наявний у матеріалах справи диск не містить доказів вчинення водієм ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, дані про нього відсутні у протоколі, не всі відеозаписи на ньому відкриваються, і взагалі, на думку апелянта, цей диск не є належним доказом у розумінні «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису».

Також адвокат зазначає, що схема ДТП не містить жодних доказів про механізм пригоди, до неї не додано фото таблицю, у протоколі не в повній мірі вказано місце скоєня ДТП, пояснення водіїв суперечать одне одному, втім судом не було призначено автотехнічну експертизу за даних обставин.

Посилається апелянт і на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, зокрема, що його складено пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також на недотримання працівниками поліції вимог ст..268 КУпАП щодо роз`яснення прав водію ОСОБА_1 , оскільки остання не була присутня під час складання протоколу, а його було направлено їй поштовим зв`язком, а також немає доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про час і місце складання протоколу.

Заслухавши пояснення адвоката Федосєєва Є.О., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також закрити провадження щодо ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст..38 КУпАП, думку потерпілого ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення даної апеляційної скарги та просив постанову суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до правової позиції, викладеної в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як витікає з правової позиції Верховного Суду від 26.01.2021 руку (справа №537/1916/18) при виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху (тобто й пішохода), що також може виключити відповідальність водія. Крім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було, і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається. У випадку, коли вказану ситуацію було створено самим водієм-порушником, відсутність технічної можливості уникнути шкідливих наслідків юридичного значення не має.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Так, статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, умовою для настання адміністративної відповідальності за якою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням Правил дорожнього руху України та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Відповідно до п.10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з п. 16.4 Правил дорожнього руху України забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п.п.10.1, 16.4 ПДР України та доведеність її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є законними, обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та цілком підтверджуються наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №555611 від 24.11.2023 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.11.2023 року, рапортом працівника поліції, поясненнями учасників ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відеозаписом ДТП.

Зазначені докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, і піддавати їх сумніву в даному конкретному випадку немає жодних підстав.

Обставини, зазначені апелянтом, стосовно неналежності диску з відеозаписом, наявного в матеріалах справи, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. При огляді даного відеозапису в апеляційного суду не виникло жодних сумнівів у його достовірності, фактів невідповідності його вимогам ст..251 КУпАП чи недотримання вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису №28/32999 судом не встановлено, що дозволяє судам першої та апеляційної інстанцій використати цей відеозапис як належний та допустимий доказ на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не призначив у даній справі автотехнічну експертизу не схиляють суд апеляційної інстанції до висновку про необґрунтованість оскаржуваного рішення, оскільки призначення експертизи є правом суду, а не його обов`язком, і згідно зі ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі, коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

При цьому слід зазначити, що висновок експерта не є обов`язковим для суду та так само, як і будь-які інші докази у справі, оцінюється судом за його внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Наявні ж у розпорядженні суду матеріали дозволяли зробити висновок щодо дій водія ОСОБА_1 та причинно-наслідкового зв`язку з подією ДТП на підставі наявних доказів, які слід визнати достатніми.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги стосовно порушення працівниками поліції вимог чинного законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом положень ст. 254 КУпАП, строк для складання адміністративного протоколу починає свій відлік після того, як в посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність в діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії такої посадової особи, що його складала в порядку, передбаченому чинним законодавством, правопорушником чи його захисником у встановленому законом поряду не оскаржувалися. Заперечень до адміністративного матеріалу по складеному протоколу про адміністративне правопорушення не подавалися, що вказує на погодження ОСОБА_1 зі складеним відносно неї протоколом про правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що хоча протокол про адміністративне правопорушення і був складений за відсутності ОСОБА_1 , в суді першої інстанції адвокат Федосєєв Є.О., який діє в її інтересах, знайомився з матеріалами справи, приймав участь в судовому засіданні, мав можливість надавати свої пояснення та обгрунтовувати свою позицію, а тому порушення прав ОСОБА_1 як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в даному конкретному випадку не вбачається. Також остання не була позбавлена можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, та скористалася правом оскаржити постанову суду першої інстанції через свого захисника.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що виявлені і зафіксовані в протоколі факти відображають об`єкт суспільних відносин в сфері правопорушень на транспорті, оскільки об`єктивна сторона таких правопорушеннь полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, і об`єктивна сторона такого діяння полягає виключно в активних діях в порушенні учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху України. Місце й факти, зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення, відповідають фактичним обставинам справи, а відтак, з урахуванням викладеного, у суду апеляційної інстанції немає підстав для не прийняття протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №555611 в якості належного і допустимого доказу.

Що ж стосується позиції адвоката Федосєєва Є.О. відносно заперечення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, апеляційний суд оцінює її як лінію захисту, побудовану з метою уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Інші аргументи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму і не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення.

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

На переконання суду апеляційної інстанції дії водія ОСОБА_1 згідно з матеріалами справи перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, будь-яких доказів відсутності в діях останньої вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, а в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, що цілком узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його у встановлений КУпАП строк з дня вчинення правопорушення, в межах санкції ст. 124 КУпАП, підстав для закриття провадження у відповідності до п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП немає.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, тому оскаржувану постанову суду слід залишити без змін, а подану на неї апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника Федосєєва Є.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2024 року залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , якою її визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Онушко