"13" березня 2024 р. Справа № 363/6275/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079787 від 18.10.2023 року вбачається, що 18 жовтня 2023 року о 00 год. 26 хв. на автомобільній дорозі сполученням Київ-Овруч, 40 кілометр + 600 метрів, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обстановці.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції під відеозапис запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу, або в медичному закладі. Однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився під відеозапис.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Фогель В.В. з`явилися, висловили заперечення проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення та проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 надав пояснення наступного змісту.

17 жовтня 2023 року близько о 23 год. 58 хв. 18 жовтня 2023 року о 00 год. 00 хв. ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем марки Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 , їхав біля с. Демидів Київської області у напрямку с. Глібівка Київської області до своєї жінки та дитини. Під час керування транспортним засобом його зупинили працівники поліції на службовому транспортному засобі за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольорів. Працівники поліції попросили ОСОБА_1 надати документи, на що він надав для перевірки документи, які посвідчують його особу. Після перевірки документів працівники поліції запросили ОСОБА_1 до службового автомобіля. Всередині службового автомобіля працівники поліції повідомили, що ОСОБА_1 не виконав законну вимогу працівників поліції, щодо зупинки транспортного засобу. Однак з цього приводу ОСОБА_1 заперечив, зазначивши, що здійснив зупинку транспортного засобу на узбіччі автомобільної дороги одразу, як тільки побачив проблискові маячки червоного та синього кольорів.

У процесі спілкування, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , працівники поліції повідомили, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим висловили підозру щодо здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 пояснив, що працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. ОСОБА_1 почав вимагати від працівників поліції свідоцтво про повірку та сертифікат відповідності вказаного приладу, однак працівники поліції проігнорували його вимогу щодо надання відповідних документів. У зв`язку з цим ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. Після цього, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , працівники поліції повезли його до спеціального медичного закладу КНП «Вишгородська ЦРЛ» для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в ньому.

По приїзду до медичного закладу один з поліцейських пішов всередину КНП «Вишгородська ЦРЛ», а ОСОБА_1 сидів всередині службового транспортного засобу разом з іншим працівником поліції. Після цього ОСОБА_1 разом з вказаним працівником поліції також пішов всередину медичного закладу до кабінету лікаря. У кабінеті знаходилося двоє, на його думку, лікарів, які запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, що був у працівників поліції в службовому транспортному засобі. Будь-яких документів з приводу даного приладу працівниками медичного закладу також не було надано. При цьому ОСОБА_1 почав заперечувати проти проведення такого огляду, зазначивши, що бажає пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння шляхом здачі сечі або крові. Однак працівники медичного закладу відмовилися брати в нього зразки біологічного середовища для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, мотивувавши це тим, що огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі проводиться лише за допомогою спеціального технічного засобу.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 підтвердив, що огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі не проводився. Однак ОСОБА_1 не відмовлявся від його проходження, а вимагав його проведення не за допомогою спеціального технічного засобу, а шляхом відібрання в нього зразків біологічного середовища та проведення лабораторного дослідження. Ці вимоги ОСОБА_1 було проігноровано, а його поведінку працівниками поліції було розцінено як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 засвідчив, що обізнаний та ознайомлений зі змістом складеного протоколу, оскільки він складався при ньому, однак не підписував його та не отримував копію протоколу через те, що працівниками поліції та працівниками медичного закладу було проігноровано його вимогу щодо проведення лабораторного дослідження для здійснення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відмовлено в наданні можливості написати пояснення.

У кінцевому підсумку ОСОБА_1 , не заперечуючи факту керування транспортним засобом, не заперечуючи факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, зазначив, що не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, а навпроти погоджувався на його проведення, але шляхом відібрання в нього аналізів, а не за допомогою спеціального технічного засобу.

Крім вищевикладеного, захисником Фогелем В.В. надано письмові заперечення з приводу складених матеріалів справи про адміністративні правопорушення (а.с. 32-33, 39-43). Зі змісту вказаних заперечень вбачається, що складений протокол про адміністративне правопорушення є недійсним, оскільки не відповідає вимогам приписів ст. 256 КУпАП. Так, працівник поліції, як видно з відеозаписів, під час зачитування протоколу вносить вже після його складання дописування, що, на думку сторони захисту, мало місце в частині часу складання протоколу, оскільки внесені відомості протоколу в цій частині містять явні ознаки виправлення.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення на переконання сторони захисту запис у протоколі «40 км. + 600 м.» також був внесений вже після складання протоколу, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією протоколу, в якій положення та характер написання такого ж самого запису не відповідає запису в оригіналі протоколу. Стороною захисту також звернуто увагу, що працівниками поліції порушено вимоги Інструкції № 1026 від 18.12.2018 року, оскільки примусово здійснювалося вимикання нагрудної камери, а також не фіксувалися всі обставини та факти даної події.

Також стороною захисту зазначено, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, але просив проїхати до лікаря.

На додаток до цього, в своїх поясненнях сторона захисту зазначила, що відеозапис з нагрудної камери працівників поліції не є безперервним та розпочинається в кабінеті лікаря, якого на той момент не було, як і будь-якого іншого працівника медичного закладу. Вказані обставини викликають підозру того, що могла бути розмова лікаря з працівниками поліції, оскільки в кінці відеозапису лікар в одного з працівників поліції просить залишитися з приводу інших (неслужбових) питань. Тому стороною захисту висловлено підозру щодо зацікавленості медичних працівників та працівників поліції.

На кінець, стороною захисту зазначено, що матеріали справи не містять фіксації будь-якого порушення ПДР України з боку ОСОБА_1 , як і не містять доказу беззаперечної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

На підставі вищевикладеного, захисник Фогель В.В. просив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання викликалися та з`явилися працівники поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції Цесак Андрій Петрович та старший сержанти поліції Чичикало Руслан Миколайович, які з приводу складених матеріалів справи про адміністративне правопорушення надали пояснення наступного змісту.

18.10.2023 року близько о 00 год. 20 хв., тобто після початку комендантської години, працівники поліції на службовому автомобілі рухалися у напрямку с. Демидів Вишгородського району Київської області. Назустріч їм у напрямку м. Київ у цей момент рухався автомобіль Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 , з увімкненим дальнім світлом фар. Працівники поліції за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольорів подали водію вказаного транспортного засобу вимогу про зупинку транспортного засобу. Однак водій автомобіля вимогу про зупинку транспортного засобу не виконав, а коли їх автомобілі порівнялися, то водій Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 , лише вимкнув дальнє світло фар та продовжив рух у своєму напрямку. Працівники поліції розвернулися та почали переслідування вказаного транспортного засобу. Після того, як працівники поліції проїхали близько 1 кілометра за вказаним автомобілем, водій Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 , зупинився на узбіччі автомобільної дороги.

Після зупинки транспортного засобу працівники поліції підійшли до нього, перевірили документи, встановили особу водія, яким виявився ОСОБА_1 , а також перевірили наявність водійського посвідчення, яке було наявне у нього тільки в додатку «Дія». У ході спілкування та з`ясування причин порушення режиму комендантської години працівниками поліції було встановлено наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, поведінка, що не відповідала обстановці. У зв`язку з цим працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. ОСОБА_1 відмовився від проходження даного огляду, однак при цьому свою відмову жодним чином не обґрунтував, документи щодо повірки та відповідності спеціального технічного засобу від працівників поліції не вимагав, хоча вони були наявні. Після цього працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в КНП «Вишгородська ЦРЛ», що був найближчим закладом охорони здоров`я, який має право на проведення огляду водіїв на стан сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 було роз`яснено, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 , як слідує з пояснень працівників поліції, погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Після доставки працівниками поліції ОСОБА_1 до вказаного медичного закладу водію транспортного засобу працівниками медичного закладу було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Алкофор307, що використовується лікарнею, а не працівниками поліції. ОСОБА_1 почав вимагати від медичних працівників відібрання у нього зразків біологічного середовища у виді сечі або крові для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу. Лікарем при цьому було роз`яснено ОСОБА_1 , що відібрання сечі або інших зразків біологічного середовища є обов`язковим лише у випадку проведення лабораторного дослідження, яке проводиться при проведенні огляду на стан наркотичного сп`яніння. Відібрання крові, у свою чергу, здійснюється після дорожньо-транспортної пригоди з потерпілими або якщо водій транспортного засобу є непритомним. В усіх інших випадках, як пояснила лікар, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водіїв транспортних засобів в медичному закладі здійснюється за допомогою спеціального технічного засобу.

Як встановлено з пояснень працівників поліції, від ОСОБА_1 неодноразово вимагалося проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Однак ОСОБА_1 ухилявся від його проходження, зазначивши про необхідність відібрання у нього зразків біологічного середовища. У зв`язку з цим поведінку ОСОБА_1 було розцінено як ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння та відповідно як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За фактом відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол було складено лише після остаточної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Зі змістом протоколу працівниками поліції було ознайомлено ОСОБА_1 . Копія протоколу не була вручена через те, що ОСОБА_1 відмовився як від підпису протоколу, так і від отримання примірнику протоколу.

У судове засідання викликалися працівники КНП «Вишгородська ЦРЛ» ВМР ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які у матеріалах справи про адміністративне правопорушення зазначаються як свідки відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання вказані свідки не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань від них не надходило.

Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового розгляду за відсутності вказаних свідків.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути зроблена особою, яка керує транспортним засобом.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, відмовляється від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079787 від 18.10.2023 року вбачається, що складовою частиною інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є факт здійснення ним 18.10.2023 року о 00 год. 26 хв. на автомобільній дорозі сполученням Київ-Овруч, 40 кілометр + 600 метрів, керування транспортним засобом марки Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Під час судового засідання ані ОСОБА_1 , ані його захисник Фогель В.В. не заперечували факт того, що ОСОБА_1 у зазначені в протоколі час та місці здійснював керування вказаним автомобілем. Навпроти, ОСОБА_1 добровільно та з власної ініціативи у своїх поясненнях під час судового розгляду підтвердив, що 18.10.2023 року близько о 00 год. 00 хв. він дійсно керував автомобілем Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 , та їхав у напрямку с. Глібівка Київської області до своєї жінки та дитини, у ході чого і був зупинений працівниками поліції. У своїх же поясненнях ОСОБА_1 підтвердив і факт зупинки його автомобіля працівниками поліції за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольорів.

Таким чином, учасниками судового провадження не тільки не заперечувався, але і безпосередньо був підтверджений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У матеріалах справи наявний DVD-R диск (а.с. 11), на якому містяться 13 (тринадцять) файлів з відеозаписами, останні чотири цифри назви яких утворюють безперервну послідовність: «…0002» - «0014».

При дослідженні перших трьох відеозаписів («VID10F-00-0002», «VID11F-00-0003», «VID31F-00-0004») судом встановлено, що на них зафіксовані обставини та події виконання працівниками поліції своїх службових обов`язків, які при цьому не мають жодного відношення до обставин даної справи.

Всі інші відеозаписи зроблені на нагрудну камеру працівника поліції, обставини та факти, зафіксовані на відеозаписах, за датою, часом та місцем відповідають тим, що розглядаються в межах даної справи, а в своїй сукупності відеозаписи утворюють логічну, послідовну та хронологічну картину подій, що мали місце 18.10.2023 року за фактом вчинення ОСОБА_1 діяння, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З відеозапису «VID29F-00-0005» тривалістю 05 хв. 00 сек. судом встановлено, що 17.10.2023 року о 23 год. 58 хв. на автомобільній дорозі сполученням Київ-Овруч працівниками поліції на службовому автомобілі з ввімкненими проблисковими маяками червоного та синього кольорів, а також спеціальним звуком сигналом здійснювалося переслідування автомобіля Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 . Після здійснення руху впродовж декількох секунд за автомобілем Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 , його водій виконав вимогу працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу на узбіччі автомобільної дороги.

Після зупинки транспортного засобу, як вбачається з вказаного відеозапису, всередині нього знаходився лише одна чоловік, який і сидів за кермом автомобіля, здійснював його безпосередню зупинку на вимогу працівників поліції. Будь-яких інших осіб, які б знаходилися всередині автомобіля та були причетні до здійснення керування ним, немає та на відеозаписі не зафіксовано.

На відеозаписі зафіксовано, що за результатами перевірки документів працівниками поліції встановлено, що водієм транспортного засобу Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 . У процесі спілкування працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що останній порушує режим комендантської години, а також на великій швидкості рухається посередині проїзної частини з ввімкненими дальнім світлом фар. ОСОБА_1 у своїх поясненнях добровільно та безпосередньо підтвердив, що дійсно здійснював керування вказаним транспортним засобом, а їхав посередині проїзної частини через поганий стан дорожнього покриття. При цьому ОСОБА_1 на відео зазначає, що вимушений був їхати в комендантську годину, оскільки його жінка попросила приїхати до дитини.

Таким чином, з дослідженого відеозапису, зробленого на нагрудну камеру працівника поліції, беззаперечно підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 , 17.10.2023 о 23 год. 58 хв. 18.10.2023 року о 00 год. 00 хв. на автомобільній дорозі сполученням Київ-Овруч. Вказаний факт підтверджується не тільки відображенням процесу виконання ОСОБА_1 технічних функцій водія транспортного засобу, зокрема, щодо приведення автомобіль у рух, здійснення керування ним та зупинки на вимогу працівників поліції, але і особистими поясненнями ОСОБА_1 , в яких він добровільно та з власної ініціативи підтвердив вказаний факт.

З дослідженого відеозапису спростовуються і доводи сторони захисту щодо відсутності фіксації причин зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та порушення ним вимог ПДР України. На відеозаписі чітко зафіксовано, що причиною зупинки транспортного засобу стало як порушення комендантської години, так і здійснення руху транспортного засобу поза межами смуги дорожнього руху, посеред проїзної частини.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи, що учасниками судового провадження факт керування транспортним засобом не заперечувався, а був безпосередньо підтверджений, зважаючи на те, що даний факт беззаперечно підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У свою чергу у п. 3 цього ж розділу цієї ж Інструкції зазначається, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Конкретний порядок проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу визначається у Розділі ІІ Інструкції № 1452/735.

Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено конкретний порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що у свою чергу передбачає конкретний алгоритм дій працівників поліції у разі встановлення наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак алкогольного сп`яніння. Вказаний алгоритм передбачає першочергове проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу, а вже у разі незгоди особи на проходження такого огляду чи висловлення нею заперечень щодо результатів такого огляду, то огляд на стан сп`яніння проводиться у спеціальному медичному закладі, направлення та доставлення до якого водія забезпечується працівниками поліції.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки працівники поліції на його вимогу не надали документів щодо спеціального технічного засобу. У свою чергу від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 не відмовлявся, а просив його провести з відібранням зразків біологічного середовища, а не з використанням спеціального технічного приладу, документів щодо якого йому також не надали. Однак ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі з відібранням зразків біологічного середовища, а його поведінку розцінено як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Опитані у судовому засіданні працівники поліції підтвердили, що після доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу КНП «Вишгородська ЦРЛ» останній дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та просив провести огляд з використанням сечі або інших зразків біологічного середовища. Однак лікарем ОСОБА_1 було відмовлено у цьому з роз`ясненням того, що зразки біологічного середовища сечі відбираються обов`язково лише при проведенні огляду на стан наркотичного сп`яніння, а відібрання зразків крові здійснюється лише у разі дорожньо-транспортної пригоди з потерпілими чи коли водій транспортного засобу непритомний. Оскільки ОСОБА_1 не підпадав під жодну з зазначених підстав, то від нього вимагалося проходження огляду на стан сп`яніння саме за допомогою спеціального технічного пристрою у медичному закладі. Не зважаючи на неодноразові вимоги, роз`яснення порядку та умов проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 так і не надав відповіді щодо проходження огляду у медичному закладі, продовжував вимагати відібрання в нього зразків біологічного середовища - сечі, що працівниками поліції було кваліфіковано як відмова від проходження огляду.

За результатами дослідження відеозаписів («VID29F-00-0005», «VID30F-00-0006», «VID30F-00-0007», «VID30F-00-0008», «VID30F-00-0009»), зроблених на нагрудну камеру працівників поліції та записаних на долучений до матеріалів справи DVD-R диск (а.с. 11) судом встановлено, що після зупинки транспортного засобу в ході перевірки документів та з`ясування причин порушення комендантської години працівниками поліції виявлено в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обстановці, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Про наявність вказаних ознак працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 , на що останній безпосередньо не заперечив факту вживання алкогольних напоїв перед тим, як сісти за кермо. Так само і на запитання працівників поліції щодо причин керування автомобілем у нетверезому стані ОСОБА_1 не висловив жодних заперечень. У зв`язку з цим працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу.

Як вбачається з вказаних відеозаписів, з самого початку після оголошення вимоги проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 почав ухилятися від надання конкретної відповіді щодо проходження огляду: зазначав про те, що перебував в окупації, розпитував чи знайомі працівники поліції з конкретними особами, які брали участь в обороні Вишгородського району Київської області, розповідав про свою діяльність та допомогу у боротьбі з окупацією району під час вторгнення російської федерації. Крім того, ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначив, що їде до жінки з дитиною на її же прохання, у зв`язку з чим вимушений був сісти за кермо. У своїх поясненнях ОСОБА_1 також зазначає про повну довіру працівникам поліції. На додаток до цього, ОСОБА_1 , як вбачається з відеозаписів, розпитує чи ввімкнена в працівників поліції відеокамера чи є можливість вирішити питання «по людські», відпустити його доїхати додому тощо, на що працівниками поліції повідомляється про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 369 КК України.

Після цього ОСОБА_1 змінює свою поведінку: починає заперечувати факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, факт керування транспортним засобом. При цьому працівники поліції неодноразово роз`яснюють ОСОБА_1 як виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, так і причини зупинки транспортного засобу та докази керування транспортним засобом. На додаток до цього працівники поліції, як вбачається з вказаних відеозаписів, зазначають ОСОБА_1 , що він має можливість пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. При цьому ОСОБА_1 було роз`яснено, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з відеозаписів з самого початку ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу. У зв`язку з цим працівниками поліції було надано спеціальний технічний засіб, а також запакований мундштук. Після того, як працівники поліції запропонували впевнитися у цілісності упакування трубки приладу, ОСОБА_1 почав ухилятися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. У кінцевому підсумку ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та зазначив про бажання пройти огляд у медичному закладі. При цьому, як чітко вбачається з відеозапису, жодних вимог щодо надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку спеціального технічного засобу з боку ОСОБА_1 не надходило.

Аналіз п. 5 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 дає можливість зробити висновок, що обов`язок працівників поліції надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки кореспондує вимозі водія транспортного засобу, огляд якого проводиться працівниками поліції. Таким чином, працівники поліції не зобов`язані кожного разу при проведенні огляду надати відповідні документи щодо спеціального технічного засобу за відсутності такої вимоги від особи, огляд якої проводиться.

У зв`язку з цим суд критично ставиться до доводів сторони захисту щодо того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу у зв`язку з ненаданням працівниками поліції відповідних документів на прилад, за допомогою якого мав проводитися огляд. Як вбачається з відеозаписів, ОСОБА_1 не заявляв жодних вимог щодо надання таких документів, а його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не була жодним чином обґрунтована.

При дослідженні інших відеозаписів («VID41F-00-0010», «VID41F-00-0011», «VID41F-00-0012», «VID42F-00-0013», «VID57F-00-0014») судом встановлено, що у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції протягом однієї години з моменту зупинки транспортного засобу та виявлення ознак алкогольного сп`яніння було доставлено ОСОБА_1 до КНП «Вишгородська ЦРЛ» для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Судом встановлено, що відеозапис дійсно переривається між файлами «VID30F-00-0009» та «VID41F-00-0010». Однак в кінці відеозапису «VID30F-00-0009» працівниками поліції зазначається, що відеозапис переривається для доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. У свою чергу відеозапис «VID41F-00-0010» розпочинається вже всередині медичного закладу. Таким чином, судом встановлено, що протягом вказаного часу між відеозаписами здійснювалося доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу, у зв`язку з чим перерва між відеозаписами жодним чином не впливає на доказову цінність відеозаписів та їх властивості допустимості і належності.

У п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18.12.2018 року № 1026 зазначається, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Разом з тим, у п. 1 Розділу 1 цієї ж Інструкції встановлено, що ця Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

З наведеного слідує, що положення вказаної Інструкції не мають жодного відношення до процесу доказування в межах провадження у справах про адміністративне правопорушення, зокрема, не визначає ані порядок отримання доказів, ані їх види, характер, ані процесуальне джерело отримання, а лише визначає нормативно-технічні особливості використання працівниками поліції технічних пристроїв, за допомогою яких можуть бути отримані докази, що відповідно до ст. 251 КУпАП використовуються в межах провадження у справах про адміністративні правопорушення. Тим більше ані приписи Інструкції, ані приписи КУпАП не містять вказівки на те, що Інструкція № 1026 своїм нормативним регулюванням також стосується порядку провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У свою чергу положення ст. 251 КУпАП не забороняють і не обмежують суд, як орган влади, уповноважений у даному випадку досліджувати та оцінювати надані докази, покладати в основу судового рішення неповні, короткі відеозаписи. Навпроти, положення чинного законодавства визначають доказом, зокрема, всі ті відеозаписи, які містять у собі інформацію, що підлягає встановленню в межах справи.

Тому неповнота відеозапису з нагрудної камери працівників поліції може свідчити про порушення ними вимог Інструкції № 1026 та бути підставою для підняття питання щодо дисциплінарної відповідальності, однак не свідчить про те, що даний відеозапис не може бути використаний як доказ в межах справи, якщо на ньому зафіксовані відомості, обставини та факти, що мають значення для цієї справи. Тим більше вказані обставини не свідчать про те, що відеозапис отриманий з порушенням встановленого законодавством порядку з неналежного джерела, неналежним суб`єктом тощо.

При дослідженні вказаних відеозаписів судом встановлено, що після доставлення ОСОБА_1 до КНП «Вишгородська ЦРЛ» лікарем було запитано згоду ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. На запитання ОСОБА_1 лікарем було роз`яснено, що проходження огляду в медичному закладі передбачає необхідність дуття в спеціальний технічний прилад, що використовується закладом охорони здоров`я для проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння. Однак при цьому ОСОБА_1 почав заперечувати проти такого порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, зазначивши, що бажає пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння шляхом здачі зразків біологічного середовища сечі або крові.

У зв`язку з цим лікарем було роз`яснено ОСОБА_1 , що проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі передбачає лише проведення огляду за допомогою спеціального технічного засобу. Відібрання зразків біологічного середовища, зокрема, сечі, здійснюється обов`язково лише при проведенні огляду на стан наркотичного сп`яніння. Відібрання крові здійснюється лише у разі вчинення дорожньо-транспортної пригоди та непритомності водія транспортного засобу. При цьому лікарем було зазначено, що відібрання зразків біологічного середовища сечі не дає можливості встановити факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння. Аналогічне роз`яснення ОСОБА_1 було надано з боку працівників поліції. Не зважаючи на це, ОСОБА_1 продовжив вимагати відібрання в нього саме зразків біологічного середовища сечі для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, ігноруючи при цьому роз`яснення як працівників медичного закладу, так і працівників поліції.

Як вбачається з відеозаписів, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що у разі продовження ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння його дії будуть кваліфіковані як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Однак попри це, ОСОБА_1 продовжив вимагати відібрання в нього зразків біологічного середовища сечі та відмовлятися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу.

У зв`язку з цим працівниками поліції було констатовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зафіксовано дату та час відмови, про що безпосередньо зазначено ОСОБА_1 .

Оцінюючи поведінку ОСОБА_1 в медичному закладі, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 3, 4, 7, 8, 12, 13, 14 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 - огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Відповідно до п. 10 Постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008 року - огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

Аналіз вищевикладених приписів законодавства, що визначає порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння у медичному закладі, дає можливість зробити висновок, що чинним законодавством проведення лабораторного дослідження є обов`язковим лише при проведенні огляду водіїв транспортних засобів на стан наркотичного сп`яніння. Проведення вказаного дослідження передбачає відібрання зразків біологічного середовища, зокрема, сечі або крові, як альтернативи зразкам біологічного середовища.

У свою чергу, якщо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння здійснюється після вчинення водієм дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої водій перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травами, то в такому випадку огляд на стан алкогольного сп`яніння обов`язково супроводжується проведенням лабораторного дослідження з використанням зразків біологічного середовища або крові.

Таким чином, чинне законодавство в обов`язковому порядку не передбачає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі проводиться лише шляхом проведення лабораторного дослідження, а відповідно законодавством не заборонено проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі з використанням спеціального технічного засобу. Проведення лабораторного дослідження для встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється в обов`язковому порядку лише у разі ДТП, внаслідок якої водій перебуває у несвідомому стані чи має тяжкі травми. Проведення лабораторного дослідження для встановлення стану алкогольного сп`яніння на вимогу водія транспортного засобу законодавством не передбачається.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що пропозиція лікаря КНП «Вишгородська ЦРЛ» щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі за допомогою спеціального технічного засобу є правомірною та такою, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, становить елемент процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, передбаченої чинним законодавством. Одночасно з цим, вимоги ОСОБА_1 щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння лише шляхом відібрання в нього зразків біологічного середовища чи крові не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до п. 8 Постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008 року - у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

На підставі вищевикладеного, зважаючи на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі проводиться з використанням спеціального технічного засобу, про що ОСОБА_1 був неодноразово повідомлений та про що йому було неодноразово роз`яснено, суд вважає поведінку ОСОБА_1 щодо вимагання відібрання у нього зразків біологічного середовища для проведення огляду спробою уникнення проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відповідно суд приходить до висновку про правильність оцінки працівниками поліції поведінки ОСОБА_1 як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд звертає увагу, що з метою перевірки доводів сторони захисту судом до КНП «Вишгородська ЦРЛ» було направлено запит № 363/6275/23/7026/2024 від 14.02.2024 року. 04.03.2024 року до суду надійшов лист з відповіддю на запит № 263 від 28.02.2024 року, в якій надано документальне підтвердження наявності в КНП «Вишгородська ЦРЛ» повноважень щодо проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, наявності в чергового лікаря повноважень на проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння та проходження відповідного тематичного удосконалення, надано відомості щодо технічних характеристик приладу, який використовується медичним закладом для проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, а також сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку вказаного приладу; засвідчено факт використання запакованих мундштуків приладу для проведення огляду на стан сп`яніння; а також повідомлено, що ОСОБА_1 фактично доставлявся 18.10.2023 року до КНП «Вишгородська ЦРЛ», однак у не проведенням огляду, факт прибуття ОСОБА_1 до медичного закладу не реєструвався з формальних причин.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі.

Доводи сторони захисту щодо зацікавленості лікарів медичного закладу та працівників поліції суд вважає надуманими та такими, що не знайшли свого об`єктивного підтвердження. Той факт, що на відеозаписі з нагрудної камери працівників поліції зафіксовано як лікар просить залишитися працівника поліції для з`ясування особистих питань, жодним чином не вказує на те, що лікар якимось чином зацікавлена в результатах проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки це прохання лікаря було висловлено вже після остаточної фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Протягом всього часу перебування в медичному закладі ані поведінка працівників поліції, ані поведінка лікарів медичного закладу, ані спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції та лікарями, ані спілкування лікарів з працівниками поліції, ані обставини та факти, що мали місце в медичному закладі, загальна обстановка всіх подій не дають жодних підстав для об`єктивного та розумного сумніву у тому, що лікарі та працівники поліції були у чомусь зацікавлені.

Доводи щодо не складення Направлення на огляд до медичного закладу спростовуються наявним направленням у матеріалах справи (а.с. 3), яке підписано працівниками КНП «Вишгородська ЦРЛ» як свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Хоча прибуття ОСОБА_1 до медичного закладу дійсно не реєструвалося у відповідному журналі, з долученого до матеріалів відеозапису об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 був доставлений до медичного закладу, уповноваженого на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи щодо можливого внесення виправлень у протокол про адміністративне правопорушення після його складання не знайшли свого підтвердження. Різниця позначення «40 км. + 600 м.» в оригіналі протоколу з таким же позначенням у примірнику протоколу була пояснена працівниками поліції людським фактором. У той же час виправлення часу та місця вчинення правопорушення, навіть якщо припускати наявність відповідного виправлення у протоколі про адміністративне правопорушення, само по собі не створює підстав для недійсності протоколу про адміністративне правопорушення чи спростовування обставин та фактів, які вбачаються з інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Тим більше під час судового розгляду в сторони захисту не виникло жодних труднощів в реалізації права на захист у зв`язку з можливим виправленням відомостей протоколу в частині часу та місця вчинення правопорушення.

Також в судовому засіданні було встановлено, що підтверджується відеозаписом «VID30F-00-0014», зробленого на нагрудну камеру працівників поліції записаного на долучений до матеріалів справи DVD-R диск (а.с. 11), що працівникам поліції складались матеріали, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079787від 18.10.2023 року, у присутності ОСОБА_1 , оголошувався йому у голос поліцейським, будь яких зауважень та заперечень щодо протоколу та відомостей, викладених у ньому у ОСОБА_1 не було. На запитання поліцейського щодо підписання протоколу та отримання його копії ОСОБА_1 відповів відмовою.

На підставі викладеного, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд звертає увагу, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо того, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є за своєю сутністю висуненням обвинувачення, що здійснюється органом (посадовою особою), уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення. Тому таке обвинувачення поза розумним сумнівом має бути підтверджено або спростовано у судовому засіданні шляхом дослідження всіх наданих належних, допустимих та достовірних доказів. При цьому доведення цього факту поза розумним сумнівом буде означати можливість для суду зробити категоричний висновок, що версія, зазначена в обвинуваченні, є єдиною розумною версією, яка виключає будь-які обґрунтовані сумніви.

За результатами розгляду справи та дослідження матеріалів справи суд вважає інкриміноване обвинувачення обґрунтованим, розумним, послідовним, таким, що логічно узгоджується зі встановленими обставинами та фактами, а також таким, що безумовно та беззаперечно підтверджується наданою сукупністю належних, достовірних, допустимих доказів, які виключають будь-який обґрунтований сумнів та інші версії розвитку подій, логічно пояснюють висунуте обвинувачення.

У кінцевому підсумку вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079787від 18.10.2023 року, складений у присутності ОСОБА_1 ; зауважень та заперечень щодо протоколу та відомостей, викладених у ньому, не виявлено;

- наявними у матеріалах справи відеозаписами, що записані у файли на диск (а.с. 11), в якому судом встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку;

- поясненнями ОСОБА_1 , в яких він підтвердив факт керування транспортним засобом, відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля;

- актом та направленням на огляд водія транспортного засобу (а.с. 3), в яких зафіксовано підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також його відмова від проходження огляду як на місці зупинки автомобіля, так і в спеціальному медичному закладі;

- відомостями з Єдиного реєстру МВС, з яких вбачається наявність у ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова ОСОБА_1 , як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення слід призначити у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, на користь держави стягується судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Внаслідок цього, з урахуванням того, що справа про адміністративне правопорушення надійшла до суду у 2023 році, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас