Справа № 177/425/24
Провадження № 3/177/303/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 лютого 2024 року Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Лященко В.В., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

за ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 22.02.2024 о 20.00 годині перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 вчинив насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, чим порушив ЗУ №2229-VІІІ від 2017 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину, за обставин зазначених в протоколі, визнав, у скоєному розкаявся, запевнив суд, що надалі допускати подібного не буде.

Вислухавшиособу, що притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що підтверджується наступними доказами по справі: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 385512 від 26.02.2024 року, який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП; рапортом поліцейського, який узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та доказами доданими до нього; заявою від ОСОБА_2 , згідно якої остання просить органи поліції притягнути до відповідальності її чоловіка ОСОБА_1 до відповідальності, оскільки він вчинив душмане насильство; письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який факт сварки та нецензурних висловлювань на адресу ОСОБА_2 не заперечував.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП за ознакою вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного та психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Обираючи вид і міру адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь завданої шкоди, особу ОСОБА_1 , який в судове засідання прибув, вину визнав, у скоєному розкаявся та вважає за необхідне застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді мінімального штрафу в межах санкції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, яке відповідно до вимог ст. 23 КУпАП є справедливим та буде достатнім і необхідним для виховання особи.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 40-1, ч.1 ст. 173-2, ст. 283, п.1 ч. 1 ст. 284, КУпАП, суд, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя В.В.Лященко