Справа № 463/590/22 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 33/811/416/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 березня 2022 року,

встановив:

цією постановою провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Судом встановлено, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №105947 від 14 січня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 17.07.2021 о 09:50 на автодорозі М-06 Київ-Чоп 711 км., керуючи транспортним засобом «Ford Siera», н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги п.2.3.Б, 10.1, 14.2 Правил дорожнього руху, не був уважним до дорожньої обстановки перед перестроюванням та зміною напрямку руху, не переконався у безпечності здійснюючи обгін, не переконався, що жоден із водіїв, які рухаються за ним і яким від може створити перешкоди, не розпочали обгону в результаті створив аварійну ситуацію для транспортного засобу «Шевроле Авео», н.з. НОМЕР_2 , який як наслідок застосував екстрене гальмування та змінив напрямок руху в результаті відбувся занос із подальшим виїздом в кювет, в результаті чого транспортний засіб «Шевроле Авео», н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження, після чого місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, залишив, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП України).

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Личаківського районного суду м. Львова від 21.03.2022, скасувати її, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що він не розумів і не міг зрозуміти факту скоєння ним 17.07.2021 ДТП, оскільки він керуючи транспортним засобом «Ford Siera», н.з. НОМЕР_1 не порушував вимог ПДР і не вчиняв зіткнення з автомобілем іншого учасника дорожнього руху.

Вважає, що він з об`єктивних причин не міг зрозуміти і усвідомити, що сталося ДТП з його участю, що виключає його умисел на залишення місця ДТП та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження покликається на те, що про оскаржувану постанову він довідався лише ознайомлюючись у Личаківському районному суді м. Львова з матеріалами цивільної справи №463/11892/23 за позовом ТзДВ СК «Альфа Гарант» до нього про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Стверджує, що про розгляд справи він не був повідомленим.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_2 та його представник адвокат Черкез І.М. не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Згідно довідки про доставку повідомлення, 22.03.2024 року судові повістки сформовані в електронному вигляді і доставлені на номер мобільного телефону потерпілого та адвоката що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23.01.2023 року.

При цьому, 25.03.2024 від адвоката Черкеза І.М. у даній справі надійшло пояснення, в яких останній зазначає, що оскаржувана постанова суду від 21.03.2022 є обґрунтованою та законною. Стверджує, що обставини вчинення зазначеної ДТП, наявні матеріали справи, їх правовий аналіз судом приводить до остаточного обґрунтованого висновку про беззаперечну винність ОСОБА_1 у вчиненні ДТП та їх наслідків. Вважає, що ОСОБА_3 пропустив усі належні строки для оскарження постанови суду від 21.03.2022.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення апелянта на підтримку апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Вважаю, що доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, а тому погоджуюсь з тим, що такий строк пропущений з поважних причин та його слід поновити.

Оскаржуваною постановою суду встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4,124 КУпАП та провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.ст.122-4,124 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Так, місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення 17.07.2021, протокол про адміністративне правопорушення складено 14.01.2022, а справа надійшла до суду 26.01.2022, через що апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду про те, що на момент розгляду справи у суді першої інстанції минув трьох місячний строк накладення адміністративного стягнення, що передбачений ст.38 КУпАП.

Разом з тим, пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, формулювання абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд приходить до переконання про те, що постанову суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 слід змінити шляхом виключення з неї покликання про визнання останнього винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, а тому апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 21 березня 2022 року відносно ОСОБА_1 змінити, виключивши із її мотивувальної частини посилання про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП.

У решті постанову місцевого суду залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк