Справа № 351/482/23
Номер провадження №3/351/3/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2024 року м.Снятин

Суддя Снятинського районного суду Івано-Франківської області Собко В.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає АДРЕСА_1 , "з/в прапорщик" в/ч НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, з яких випливає, що 18.02.2023 о 20:35 год. по вул. Б. Хмельницького в смт. Заболотів, в темну пору доби ОСОБА_1 керував т/з, в якого не працював лівий габарит, на момент перевірки не було реєстраційних документів, та під час спілкування із водієм у нього було із ротової порожнини виявлено запах алкоголю, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки із застосуванням спеціального приладу «DRAGER ALCOTEST 6810», результат огляду позитивний 1,17% проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 А Правили дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник ОСОБА_2 ,П. Зелінський подав до суду письмові пояснення в яких зазначив, що 18.02.2023 року близько 20:35 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_2 в смт. Заболотів по вул. Б. Хмельницького та був зупинений працівниками поліції. Підстави зупинки працівники поліції не повідомили. Для підтвердження особи ОСОБА_3 пред`явив посвідчення учасника бойових дій, так як інших документів, які б засвідчили його особу при собі не мав. У працівників поліції з однією із осіб, які їхали в транспортному засобі разом із ОСОБА_1 виникла суперечка на фоні якої у поліцейського ОСОБА_4 виникло неупереджене ставлення до водія, що проявилось в проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння останнього без зазначення причини для проведення огляду, роз`яснення порядку його проходження та прав особи яка проходить такий огляд. Здійсненний огляд із використанням спеціального технічного засобу відобразив показник 1,17% із результатом огляду ОСОБА_1 не погодився, однак працівниками поліції не запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Таким чином, не було вчинено відповідних дій для проходження огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я, поліцейський обмежився виключно проведеним самостійним оглядом, який провів із порушеннями порядку проведення такого огляду.

Крім того, у протоколі не зазначено те, що працівниками поліції застосовувались технічні засоби відеофіксації.

Представник ОСОБА_1 зазначає, що останній не визнає факту перебування його у стані алкогольного сп`яніння під час подій які мали місце 18.02.2023 року та просить суд адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутність в його діях складу злочину.

Суд вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

При огляді протоколу про адміністративне правопорушення серіїААД №190372 від 18.02.2023 встановлено, що свідки по даній справі не залучались.

У чеку тестування приладу «DRAGER ALCOTEST 6810», тест №7815, не містить номеру протоколу, щодо якого складалися матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, тому такий тест не може бути допустимим доказом по справі.

Акт про огляд на стан алкогольного сп`яніння, який міститься у матеріалах справи, оформлений з грубим порушенням, у ньому не вказано дату та час складання, а також не вказано двох свідків з участі яких складався він складався, тому такий акт є недопустимим доказом.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння відомо, що дане направлення не містить підпису особи щодо якої проводилось освідчення, тому таке направлення є неналежним доказом.

Відповідно до пункту 7 розділу 1 Інструкції: «У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На переконання суду, лише чітке дотримання вказаної процедури, зокрема, проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння з дотриманням положень ст. 266 КУпАП, свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення вказаного огляду.

Із переглянутих відеоматеріалів доданих до матеріалів адміністративної справи відомо, що з результатом продувки приладу «DRAGER ALCOTEST 6810», ОСОБА_1 не погодився, однак працівники поліції не запропонували йому освідчення на стан алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі.

Крім чисельних порушень, допущених співробітниками поліції, які перераховані вище, також встановлено, що копія свідоцтва про повірку алкотестера належним чином не завірена, що позбавляє її юридичної сили.

У зв`язку із чим, виникає обґрунтований сумнів щодо правдивості його показника, та права його використання.

Із доданого відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 18.02.2023 року о 20:35 Год., причину зупинки водію не повідомили, заявили вимогу пред`явити для перевірки документи.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» працівник поліції може зупинити транспортний засіб у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Згідно ч.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Так, судом вбачається, що в порушення с.3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським не названо жодної підставної причини зупинення транспортного засобу, а у матеріалах справи 351/482/23 немає жодного документального підтвердження правомірності зупинки водія.

Крім того, даний факт також був встановлений в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Отже, суд приходить до висновку, що є всі підстави для того, щоб визнати всі здобуті поліцейськими докази у даній справі недопустимими.

Всі сумніви суд зобов`язаний трактувати на користь правопорушника згідно ст. 62 Конституції України.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

До того ж державні органи не мають право перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Крім того, суд не приймає в якості належного та допустимого доказу також і наданий відеозапис фіксації правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11 2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумцій.

Так з матеріалів справи вбачається , що доказами вини ОСОБА_1 є протокол серії ААД 190372 від 18.02.2023; Висновок Тесту № 7815 від 18.02.2023 (20:50 год.) приладу «DRAGER ALCOTEST 6810», результат якого 1,17‰ проміле; Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння; Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного и іншого сп`яніння; Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/2301 чинне до 22.07.2023; при цьому, інших доказів на доведення винуватості особи в інкримінованих їй правопорушеннях суду не надано. Дані докази судом визнанні неналежними, чи здобутими з порушеннями.

З огляду на наведене, суд вважає, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження поза розумним сумнівом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Наведені факти, у відповідності до статті 62 Конституції України, повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ретельно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дані про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, ч.1 ст.130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим провадження в справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 1, 7, 8, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 252, 278, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Василь СОБКО