Справа № 645/1724/23
Провадження № 3/645/5/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сілантьєвої Е.Є.,

за участю секретаря судових засідань Ятлової Ю.В

захисника адвоката Бабаскіна К.С.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уроженця м. Харкова, громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 457262 від

25 квітня 2023 року: «27.03.2023 року о 10 год. 40 хв. в м. Харків, проспект Тракторобудівників, 12, ОСОБА_1 керував Т/З Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_2 в стані наркотичного сп`яніння згідно висновку № 717 КНП ХОР ОНД від 30.03.2023, чим порушив пункт 2.9.А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП».

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 прибув у судове засідання. Надавати свої пояснення відмовився, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Бабаскін К.С. надав до суду клопотання про закриття провадження у справі, яким просив провадження у справі, передбачене

ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, мотивуючи це тим, що обставини викладені в протоколі, не підтверджуються зібраними у справі доказами, а протокол складено із грубими порушеннями вимог закону. Так, протокол складено поліцейськими майже зі спливом місячного терміну, та протокол складався інспектором, який не приймав жодної участі в обставинах пов`язаних із зупинкою ОСОБА_1 на проспекті Тракторобудівників, 12; матеріали не містять відеозаписів за подіями, які вказані в протоколі, а саме за 27.03.2023, відсутністю факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , факту його керування автомобілем у вказаний в протоколі час - 10 год. 40 хв. 27.03.2023; не підтверджене факту того, що працівники поліції пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, факту проходження такого огляду, та факту отримання висновку за результатами проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд, вивчивши матеріали справи, письмове клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Бабаскіна К.С., дослідивши надані докази, дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправні, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 457262 від

25 квітня 2023 року на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення додано: повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції, висновок щодо результатів медичного огляду від 30.03.2023 № 717, пояснення ОСОБА_1 щодо обставин складення протоколу, рапорт інспектора взводу № 2 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Тарасенко І., диск із відеозаписами з бодікамер 470169, 473356 від 24.04.2023.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 457262 від

25 квітня 2023 року: «27.03.2023 року о 10 год.40 хв. в м. Харків, проспект Тракторобудівників, 12, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_2 в стані наркотичного сп`яніння згідно висновку № 717 КНП ХОР ОНД від 30.03.2023, чим порушив пункт 2.9.А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП».

При огляді відеозапису судом не вбачається підтвердження обставин, викладених поліцейськими в адміністративному протоколі.

Відповідно до пункту 2.9.А Правил дорожнього руху, який ставиться в порушення ОСОБА_1 : водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Частина 1 ст. 130 КУПАП передбачає відповідальність за - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з диспозиції вказаної статті, слідує, що для притягнення до відповідальності осіб за ч.1 ст.130 КУпАП, та для встановлення події правопорушення, особами які складали протокол поліцейськими, повинно бути доведено факт керування транспортним засобом саме особою відносно якої складено протоколу доведення факту того, що ця особа і була водієм та наявність алкогольного сп`яніння на момент виявленого факту керування транспортним засобом.

Відповідно кожна із цих складових, є невід`ємною частиною від складу адміністративного правопорушення, що становить собою порушення вимог ч.1 ст. 130 КУпАП, та повинна ґрунтуватись на беззаперечних доказах.

Крім того, згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про де які злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

До матеріалів справи поліцейськими, які складали протокол про адміністративне правопорушення у якості доказу надано відеозапис з боді-камер: № 470169,

№ 473356.

Висвітлені події на відеозаписах не стосуються подій, які зазначені в протоколі. Як вбачається з наданих відеозаписів, на них зафіксовано тільки факт складання адміністративного протоколу 25.04.2023 року, на якому ОСОБА_1 не підтверджував факту скоєння адміністративного правопорушення , а також факт намагання працівників поліції вручити висновок щодо результатів медичного огляду від 30.03.2023 року.

Суд надавав запит до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області щодо надання інформації, чи проводилась відеозйомка із нагрудного відео реєстратора працівника поліції 27.03.2023 року під час зупинки транспортного засобу Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , складання протоколу ААД №457262.

13.12.2023 року отримана відповідь № 13789 від 12.12.2023 року, згідно якої всі наявні відеозаписи, зроблені під час запитуваної події, раніше вже були направлені на DVD-диску разом з матеріалами вищевказаного протоколу до Фрунзенського районного суду м. Харкова.

При дослідженні вищевказаних DVD-дисків, судом встановлено, що на них зафіксовано тільки факт складання адміністративного протоколу 25.04.2023 року, на якому ОСОБА_1 не підтверджував факту скоєння адміністративного правопорушення, а також факт намагання працівників поліції вручити висновок щодо результатів медичного огляду від 30.03.2023 року.

Також суд неодноразово викликав працівників поліції, які складали протокол до судового засідання, для надання пояснень по суті справи, але останні до судового засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що події, які зафіксовані на відео датовані 24.04.2023 та 25.04.2023, а в протоколі вказано, що правопорушення ОСОБА_1 вчинив 27.03.2023 о 10 год. 40 хв.

Отже, відеозапис, який поліцейськими долучено до матеріалів справи в якості доказу вини ОСОБА_1 , жодним чином не підтверджує обставини, зазначені в протоколі та не має відношення до цієї справи.

В свою чергу, відеозаписи, що фіксували б події за 27.03.2023, за обставинами, що викладені в протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , в матеріалах справи відсутні.

Будь-яких інших доказів на підтвердження обставин, викладених в протоколі, з боку поліцейських суду не надано.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинка співробітниками патрульної поліції, пояснення причини зупинки, проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку не зафіксовано, доказів на підтвердження цього суду не надано.

Захисником ОСОБА_1 , адвокатом Бабаскіним К.С. до клопотання про закриття провадження у справі, додано відповідь на адвокатський запит від УПП в Харківській області ДПП, яким повідомлено, що відповідно до ст. 221 КУпАП адміністративний матеріал разом з усіма додатками та відеозаписи направлений до Фрунзенського районного суду м. Харкова для прийняття рішення згідно чинного законодавства.

Відтак, належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративний матеріал не містить.

З урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, йому пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання. (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та збирати інші докази, ніж ті, що надані сторонами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При таких обставинах справи, суд приходить до висновку, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не може бути прийнято в якості доказу протокол про адміністративне правопорушення, оскільки в ньому містяться лише одноосібні висновки інспектора поліції, які не підтверджені будь-якими іншими доказами.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення: провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст.130, ст.ст.247, 283-285, КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови виготовлений 01.04.2024 року.

Головуючий суддя -