Справа № 708/238/24
Номер провадження № 3/708/145/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року

Суддя Чигиринського районного суду Черкаської області Івахненко О.Г. розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 2 Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонерку, за ч. 3 ст. 156 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 999393 від 06.02.2024 року ОСОБА_1 06 лютого 2024 року близько 17 год. 40 хв. по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила продаж з рук горілчаного виробу об`ємом 1 літр ОСОБА_2 за 100 грн., чим порушила вимоги Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", за що передбачено адміністративну відповідальність по ч.3 ст. 156 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про особисте вручення 07.03.2024 року судової повістки, не з`явилася, не повідомивши причин неявки, а тому вважаю можливим розглянути справу без участі правопорушниці, за наявними у справі доказами, беручи при цьому до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене зокрема ст. 156 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя приходить до таких висновків.

Так, відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суддя з`ясовує чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є пом`якшуючі та обтяжуючі провину обставини, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясовує інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 7 КУПАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Диспозиція ч. 3 ст. 156 КУпАП передбачає відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

А санкція даної частини статті передбачає конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 999393 від 06.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснила продаж однієї пляшки алкогольного напою з рук, чим порушила вимоги Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", однак які саме положення даного закону порушено ОСОБА_1 не конкретизовано.

З наведеного слідує, що при виявленні вказаного правопорушення повинно відбуватися вилучення як предмета торгівлі, так і виручки, одержаної від його продажу, оскільки санкція статті передбачає їх конфіскацію.

В той же час, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що огляд та вилучення виявлених речей не проводилися, докази на підтвердження вилучення алкогольного напою та грошових коштів у справі відсутні, наявна лише квитанція № 882 про отримання на зберігання пластикової пляшки з прозорою рідиною об`ємом 1 л, що унеможливлює виконання рішення суду, враховуючи при цьому, що ч. 6 ст. 283 КУпАП передбачено вирішення судом питання про вилучені речі і документи у постанові по справі.

Проте суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Отже, відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

А відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КупАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, беручи до уваги, що ОСОБА_1 від дачі письмових пояснень відмовилась, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до ст. 247 п. 1, ст.284 ч. 1 п. 3 КУпАП через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, тобто, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження "поза розумним сумнівом" факт торгівлі алкогольним напоєм з рук.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 156, ст.ст. 247, 254, 256, 283, 284, 294 КУпАП, -

УХВАЛИЛА:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності по ч. 3 ст. 156 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.Г. Івахненко