КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 33/824/1451/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 357/16428/23

28 лютого 2024 року суддя Київського апеляційного суду Кулікова С.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Стамбуляк Юлії Володимирівни на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2024 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066056, 11 грудня 2023 року о 22 годині 19 хвилин, ОСОБА_1 , в м. Біла Церква по вул. Ярослава Мудрого, 22, керував транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому не маючи посвідчення водія відповідної категорії та ніколи його не отримував, правопорушення було вчинено повторно протягом року, а саме притягувався до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 04.05.2023 року, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Стамбуляк Ю.В. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу обгрунтовувала тим, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що працівниками поліції належним чином не задокументовано і не долучено до матеріалів справи належних і допустимих доказів зібраних з дотриманням вимог Закону, достатніх доказів на підтвердження законності зупинки автомобіля, згідно з ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Вказувала на те, що відеозаписи з трьох нагрудних бодікамер є недопустимими доказами, оскільки відеозапис не вівся безперервно.

Також вказувала на те, що судом порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки останній не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Посилалася на те, що при накладенні стягнення суд першої інстанції залишив поза увагою ст. 30 КУпАП та застосував стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, яке до ОСОБА_1 не може бути застосовано.

В подальшому адвокат Стамбуляк Ю.В. подала змінену апеляційну скаргу, в якій просила постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2024 року змінити, виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2024 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк п'ять років.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Стамбуляк Ю.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушеннясерії ААБ № 066056, 11 грудня 2023 року о 22 годині 19 хвилин, ОСОБА_1 , в м. Біла Церква по вул. Ярослава Мудрого, 22, керував транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому не маючи посвідчення водія відповідної категорії та ніколи його не отримував, правопорушення було вчинено повторно протягом року, а саме він притягувався до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 04.05.2023 року, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Частиною другою статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини п`ятої статті 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон направо керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Постановою КМУ від 08.05.1993 №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» в пункті 2 встановлено, що посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.

Приписами статті 24 КУпАП передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення як позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання).

Частиною другою статті 30 КУпАП визначено, що позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Таким чином, частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, при наведених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи, ґрунтується на наявних у ній доказах.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та його винуватість підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066056 від 11.12.2023, у якому викладені обставини правопорушення; рапортом поліцейського, згідно з яким було зупинено ТЗ «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 ; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме за керування ТЗ не маючи права на керування транспортними засобами відповідної категорії; відеозаписом з бодікамер працівників поліції, який був долучений до матеріалів справи, на якому зафіксовано, обставини викладені у протоколі. Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 на місці зупинки не заперечував.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність у апеляційного суду відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, тому підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні.

Матеріалами справи повністю підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що полягає у керуванні транспортним засобом повторно протягом року, не маючи права керування.

Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані.

Хибними є доводи апеляційної скарги щодо недоведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки такі доводи повністю спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом з нагрудної боді-камери працівника поліції.

Будь - яких обґрунтованих відомостей, які б ставили під сумнів достовірність та належність зібраних у справі доказів, вказували про порушення вимог ст. 266 КУпАП під час їх отримання, а також об`єктивність поліцейських у справі, суду не надано, їх зацікавленість під час провадження у справі стосовно особи, яка притягується до адмінстратвиної відповідальності не встановлена.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність у апеляційного суду відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У відповідності зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дії ОСОБА_1 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 повторно притягається до адміністративної відповідальності протягом поточного року за ст. 126 КУпАП, що відрізняється підвищеною суспільною небезпекою при керуванні транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом.

За таких обставин, суд першої інстанції, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, в повному обсязі врахував вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП, які встановлюють завдання у справах про адміністративні правопорушення, а саме: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

В той же час, як випливає з положень ч. 2 ст. 30 КУпАП, позбавлення права керування транспортними засобами застосовується за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як встановлено під час апеляційного розгляду справи, при накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції не в повній мірі дотримано зазначені вимоги закону.

Так, встановлено, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, а відтак суд не вправі був застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами до особи, яка взагалі його не мала.

Враховуючи наведене вважаю за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову місцевого суду змінити, виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2024 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк п`ять років.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Стамбуляк Юлії Володимирівни задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2024 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП змінити, виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2024 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк п'ять років.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду С.В. Кулікова