Справа № 643/8853/23
Провадження № 3/643/80/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

Обставини адміністративного правопорушення, визнані судом доведеними

17.08.2023 о 23-47 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , біля буд. 16-А по вул. Отакара Яроша в м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Позиція учасників справи

У судовому засіданні 01.11.2023 ОСОБА_1 зазначив на невизнанні вини та просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Надав письмове клопотання про закриття провадження у справі.

У судове засідання, призначене на 18.01.2024, ОСОБА_1 не з`явився, викликався до суду належним чином шляхом направлення судової повістки та смс-повідомлення про виклик до суду.

Судова повістка направлялась на адресу ОСОБА_1 , зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення та його клопотаннях, і повернулась до суду неврученою адресату.

З метою належного виклику до суду ОСОБА_1 , останньому також направлялось смс-повідомлення про виклик до суду на номер мобільного телефону, зазначений в його письмових клопотаннях. Смс-повідомлення завчасно отримано адресатом.

Таким чином, судом було вжито передбачених законодавством України заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату і місце розгляду справи (ст. 277-2 КУпАП), та реалізації його права приймати участь у розгляді справи у суді.

17.01.2018, 18.01.2018 ОСОБА_1 подані клопотання про відкладення судового засідання. В обґрунтування необхідності відкладення справи зазначено на проходженні ОСОБА_1 медичного обстеження, призначеного на 17.01.2024 та 18.01.2024.

До клопотання від 18.01.2024 додані 3 направлення на планову лабораторну діагностику (здача загального аналізу сечі, клінічного аналізу крові, аналізу на глюкозу) та 1 направлення на планову рентгенографію грудної клітини.

Вирішуючи питання відносно того, чи можуть надані ОСОБА_1 докази свідчити про наявність об`єктивних та непереборних обставин, які перешкоджають його явці в судове засідання 18.01.2024, суд керується таким.

Насамперед суд зазначає, що згідно направлень вказані вище 4 медичні дослідження є плановими, тобто не такими, які мають проводитись невідкладно (терміново).

Ба більше, у направленні на планову рентгенографію грудної клітини зазначено, що термін його дії становить з 17.01.2024 до 16.01.2025. У трьох інших направленнях на планову лабораторну діагностику зазначено, що термін їх дії становить з 18.01.2024 до 17.01.2025.

Таким чином, строк дії направлень складає 1 календарний рік, у зв`язку з чим з вказаних документів суд позбавлений можливості встановити, що відповідні медичні дослідження ОСОБА_1 повинен проходити саме 18.01.2024 об 11-30 год., коли в справі призначено судове засідання.

Суду не надано доказів неможливості проведення відповідних медичних досліджень 18.01.2024 в період часу до 11-30 год. або після 11-30 год., а також у будь-який інший з наступних 364 днів, протягом яких діють вказані вище направлення.

Відповідно, будь-яких доказів того, що існує нагальна та об`єктивна необхідність у проведенні медичних досліджень саме 18.01.2024 об 11-30 год., коли в справі призначене судове засідання, а не в будь-який інший час 18.01.2024 або в будь-який інший день з 364 призначених для цього днів, суду не надано.

Також суд враховує, що судове засідання, призначене на 18.01.2024, є четвертим судовим засідання у справі. Попередні три судові засідання відкладались за клопотанням ОСОБА_1 . В минуле судове засідання, 14.12.2023, ОСОБА_1 також не з`явився, посилаючись на необхідність виїзду до м. Києва за сімейними обставинами.

Таким чином, має місце друга поспіль неявка ОСОБА_1 у судове засідання, при цьому суд з наведених вище підстав не може визнати причини вказаної неявки поважними.

Також суд враховує, що ОСОБА_1 вже висловив свою позицію по суті справи, надавши 01.11.2023 письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення. Крім того, ОСОБА_1 надав пояснення по суті справи в судовому засіданні 01.11.2023.

Ураховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо відсутності об`єктивних підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 та відкладення розгляду справи. Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 1 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25.01.2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Враховуючи наведені вище обставини, встановлені законодавством строки розгляду справ про адміністративні правопорушення та положення ст. 268 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Застосовне законодавство

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України (ПДР), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння (п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 11-21сап21 (реєстраційний номер рішення 101473367)).

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 (Порядок). Згідно вказаних актів законодавства, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 6 Порядку, п. 7 розділу І Інструкції).

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Позиція суду

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 518112 від 18.08.2023, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними рапорту працівника поліції від 18.08.2023, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу і швидкість реакції № 2169, складеного 18.08.2023 Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме відмовився здавати біологічне середовище (кров, сечу);

- даними відеозапису, на якому зафіксовані рух, зупинка вказаного вище транспортного засобу та перебування ОСОБА_1 на місці водія автомобіля. В подальшому згідно відеозапису поведінка ОСОБА_1 характеризувалась непослідовністю та суперечливістю. Спочатку він зазначив, що бажає пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер». Коли працівники поліції принесли прилад «Драгер», ОСОБА_1 зазначив на бажанні одразу здати кров. На уточнююче запитання працівників поліції, чи відмовляється він від огляду за допомогою газоаналізатора «Драгер», ОСОБА_1 неодноразово висловлював взаємовиключні твердження що він від огляду на приладі «Драгер» не відмовляється, однак хоче одразу здати кров. При цьому ОСОБА_1 не виходив з автомобіля, хоча працівники поліції пропонували йому вийти з автомобіля для проведення огляду за допомогою приладу «Драгер». Після цього ОСОБА_1 сперечався з працівниками поліції, зазначаючи, що бажає здати кров не в Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», а в Лікарні швидкої і невідкладної медичної допомоги. По прибуттю до закладу охорони здоров`я, ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції лікаря пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» неодноразово зазначав на бажанні здати кров, при цьому огляд за допомогою приладу «Драгер» не пройшов. В подальшому ОСОБА_1 спочатку погодився здати кров, але в останній момент, коли працівник лікарні підготувала все необхідне для вказаної маніпуляції, ОСОБА_1 забрав руку, не надавши працівнику лікарні можливість здійснити забір крові. Після цього ОСОБА_1 сперечався з працівником лікарні, не надаючи при цьому реальної можливість взяти в нього зразки крові. Працівники лікарні пропонували ОСОБА_1 здати сечу, проте останній вказане біологічне середовище не здав, зазначаючи на бажанні здавати кров. В подальшому ОСОБА_1 викликав бригаду невідкладеної медичної допомоги, посилаючись на погане самопочуття. Працівники бригади невідкладної медичної допомоги, які прибули за викликом, після обстеження ОСОБА_1 залишили його на місці виклику, тобто дійшли висновку щодо відсутності підстав для госпіталізації ОСОБА_1 та надання йому медичної допомоги в умовах медичного закладу.

Оцінюючи поведінку ОСОБА_1 , зафіксовану на відеозапису, а також інші зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним поза розумним сумнівом, що дії ОСОБА_1 послідовно були спрямовані на ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та розцінює вказані дії як відмову від проходження огляду на вказаний стан, тобто як порушення вимог п. 2.5 ПДР.

Доводи ОСОБА_1 , висловлені в судовому засіданні, згідно яких у нього виникли сумніви в компетентності медичної сестри, яка намагалась взяти в нього кров, і він у зв`язку з цим відмовився здавати кров, суд відхиляє, оскільки ОСОБА_1 не надав суду будь-яких доказів відсутності у вказаного працівника лікарні необхідних професійних знань та навичок.

Доводи письмового клопотання ОСОБА_1 відносно того, що працівниками поліції не надані докази керування ним автомобілем, суд відхиляє, оскільки вказані доводи спростовуються об`єктивними даними відеозапису, на якому зафіксовані рух, зупинка вказаного вище транспортного засобу та перебування ОСОБА_1 на місці водія автомобіля.

Посилання ОСОБА_1 на положення ч. 3 ст. 283 КУпАП та відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, суд відхиляє з огляду на таке.

Нормами ч. 3 ст. 283 КУпАП передбачено необхідність зазначення відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), у постанові по справі про адміністративне правопорушення.

Обов`язку зазначати такі відомості в протоколі про адміністративне правопорушення норми КУпАП не містить.

Крім того, суд констатує, що в протоколі про адміністративне правопорушення міститься посилання на індивідуально визначені бодікам, на які здійснювалась відеофіксація (№ 475717, 472540).

Ураховуючи наведене, суд відхиляє вказані аргументи ОСОБА_1 .

Посилання ОСОБА_1 на неможливість зрозуміти, чи була можливість залучити свідків, суд відхиляє з огляду на таке.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 266 КУпАП, свідки під час проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння залучаються в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

В даній справі працівниками поліції застосовувались технічні засоби відеозапису, у зв`язку з чим були відсутні підстави для залучення свідків під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Накладення стягнення

Оскільки ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у суду, виходячи з положень ч. 2 ст. 33 КУпАП, відсутні підстави враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Харківського апеляційного суду від 07.11.2023, винесеної у справі № 645/2694/23.

Згідно довідки, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 605,60 грн., які підлягають стягненню з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. 33-35, 40-1, 130, 251-252, 279, 283-285 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, UА0020001, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху») з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов