ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/1150/23Головуючий у 1-й інстанції Німко Н.П.
Провадження № 33/817/207/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.,

за участі:

- захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Ільчука Д.Ю.,

- представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Крупея С.Є.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Ільчука Д.Ю. на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи передбачених ст. 38 КУпАП строків, протягом яких може бути накладено адміністративне стягнення.

Як визнав суд, ОСОБА_1 , 02 серпня 2023 року о 08 год. 21 хв., рухаючись по мокрому дорожньому покриттю в напрямку повороту на вулицю Степана Бандери з вулиці Рогатинської в м. Бережани Тернопільської області, керуючи автомобілем марки «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 , із швидкістю 45-50 км/год, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого його автомобіль зіткнувся із автомобілем потерпілого ОСОБА_2 марки «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку, на повороті із вулиці Степана Бандери на вулицю Рогатинську в м. Бережани Тернопільської області. Внаслідок такого зіткнення, обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Ільчук Д.Ю., вважає вказану постанову суду незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог адміністративного закону, невідповідністю висновків суду викладених у постанові, фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Бережанський районний суд Тернопільської області, не об`єктивно сприйняв інформацію щодо швидкості руху транспортного засобу Опель, під керуванням ОСОБА_1 , адже у своїх поясненнях, наданих суду, ОСОБА_1 зазначав про те, що рухався по проїзній частині зі швидкість 45-50 км/год., та перед здійсненням повороту знижував швидкість до тої, при якій мав змогу здійснити поворот праворуч.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не правильно оцінив докази, а саме: схему місця ДТП, відеозапис, фототаблицю, з яких вбачається, те що, автомобіль Опель, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , знаходиться в момент руху в крайній правій частині дороги, рухався по своїй смузі не покидаючи її.

Вважає, що судом першої інстанції під час розгляду не були враховані доводи захисника Ільчука Д.Ю., хоча суд першої інстанції взагалі проігнорував всі пояснення та заперечення сторони захисту.

На переконання апелянта, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, оскільки поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями.

Просить скасувати постанову Бережанського районного суду від 19 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 та прийняти нову постанову, якою провадження в справі відносно нього закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Ільчука Д.Ю., який підтримав подану апеляційну скаргу і, з викладених у ній мотивів, просить постанову Бережанський районного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП; представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Крупея С.Є., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим і тому просить залишити його без зміни; розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд першої інстанції, розглядаючи дану справу, дотримався вказаних положень закону.

Так, пунктом 12.1. Правил дорожнього руху визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.1. Правил дорожнього руху передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Диспозицією ст. 124 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає при порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Висновок суду першої інстанції щодо порушення ОСОБА_1 п.12.1, п.13.1 ПДР та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

Такий висновок підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №179050, який був предметом дослідження суду першої інстанції і яким зафіксовано, що 02 серпня 2023 року о 08 год. 21 хв., рухаючись по мокрому дорожньому покриттю в напрямку повороту на вулицю Степана Бандери з вулиці Рогатинської в м.Бережани Тернопільської області, керуючи автомобілем марки «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 , із швидкістю 45-50км/год, в порушення вимог п.12.1 та 13.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого його автомобіль зіткнувся із автомобілем потерпілого ОСОБА_2 марки «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку, на повороті із вулиці Степана Бандери на вулицю Рогатинську в м.Бережани Тернопільської області. Внаслідок такого зіткнення, обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивно підтверджені іншими дозами у справі, проаналізувавши які, місцевий суд дав їм належну правову оцінку.

Зокрема, із схеми місця ДТП від 02.08.2023р. вбачається, що на ній зафіксоване місце, де відбулося ДТП, розташування автомобілів після їх зіткнення, а також інші відомості, які необхідні для правильного вирішення даної справи. Відомості, зазначені у даній схемі, були засвідчені підписами обох водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.c.3).

Характер отриманих пошкоджень транспортними засобами «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 , та «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_2 , узгоджується з обставинами ДТП, зафіксованими в протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , які він надав як безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди, так і в суді першої інстанції.

Показання потерпілого узгоджуються з відеозаписом, наданим стороною потерпілого, на якому зафіксовано дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 02 серпня 2023 року о 08 год. 21 хв., в напрямку повороту на вулицю Степана Бандери з вулиці Рогатинської в м. Бережани Тернопільської області. Вказаний відеозапис долучено до матеріалів провадження потерпілим ОСОБА_2 у судовому засіданні місцевого суду і в контексті приписів ст.252 КУпАП він є належним та допустимим доказом.

При цьому, даним відеозаписом засвідчено, як автомобіль «Опель» під керуванням ОСОБА_1 рухається у крайній лівій смузі руху по головній дорозі в напрямку з м. Стрий до м. Тернопіль й такий рух відбувається прямо. Проїхавши пішохідний перехід, при наближенні до згаданого повороту праворуч, маневрів зміни напрямку руху, як і ознак зменшення швидкості руху вказаного автомобіля, із відео не вбачається. У цей момент, із згаданого повороту, по своїй смузі руху, в ділянці заокруглення дороги, із мосту, повертаючи ліворуч, виїжджає автомобіль «ДАФ», під керування потерпілого ОСОБА_2 .. Швидкість вказаного автомобіля очевидно є меншою, ніж швидкість автомобіля «Опель». Після появи у полі зору водія автомобіля «Опеля» вказаного автомобіля «ДАФ», не вбачається ознак зменшення швидкості автомобіля «Опель» та зміни його напрямку руху, рух продовжується прямо. Після цього відбувається зіткнення вказаних автомобілів, - автомобіль «Опель» вдаряється передньої лівою частиною об ліву сторону автомобіля «ДАФ». Після зіткнення автомобіль «Опель» розвертає під кутом до розмітки вліво, лівою передньою частиною, а автомобіль «ДАФ» гальмує і зупиняється перед пішохідним переходом.

Тому, апеляційний суд розцінює критично пояснення ОСОБА_1 , що останній рухаючись по проїзній частині зі швидкість 45-50 км/год., перед здійсненням повороту знижував швидкість до тої при якій мав змогу здійснити поворот праворуч, оскільки це спростовується вищенаведеним.

Дослідивши указані докази, та надавши їм належну юридичну оцінку, місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п.12.1, 13.1 ПДР, що призвело до пошкодження транспортних засобів, доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ст. 124 КУпАП.

Виходячи з обставин, за яких відбулася дорожньо-транспортна пригода, вважаю правильним висновок суду першої інстанції, що недотримання ОСОБА_1 вищенаведених вимог Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з виникнення ДТП, що й було встановлено судом.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, оцінюючи докази в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Щодо доводів сторони захисту про те, що винуватцем ДТП є потерпілий ОСОБА_2 , то суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суд не вправі надавати оцінку правомірності дій іншого учасника ДТП стосовно якого протокол про адміністративне правопорушення не складався і не був предметом розгляду суду першої інстанції. Таку правову оцінку на предмет наявності чи відсутності в діях учасника ДТП ознак порушень Правил дорожнього руху України може бути надано судом лише за умови розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеному відносно такої особи.

Одночасно апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта стосовно того, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованим.

З правового аналізу статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в інкримінованому їй правопорушенні (в даному випадку у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди), провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини в діях особи.

Окрім того формулювання статті 38 КУпАП Строки накладення адміністративного стягнення вказує на те, що таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, застосування даної правової норми (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинно відбуватися лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що стаття 280 КУпАП, якою регламентовано обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, встановлює обов`язок під час судового розгляду встановити ряд обставин, в тому числі чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа у його вчиненні.

Так само і стаття 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи щодо встановлення вини особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і проводиться судовий розгляд.

Тому, на переконання апеляційного суду, застосовування норми ст.247 КУпАП щодо закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення.

З огляду на викладене, доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Ільчука Д.Ю. про те, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, вважаю безпідставними.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до переконання, що постанова Бережанського районного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 р. відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ільчука Д.Ю. залишити без задоволення, а постанову постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи передбачених ст. 38 КУпАП строків, протягом яких може бути накладено адміністративне стягнення без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя