КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1530/2024
Справа № 755/4713/23
Головуючий в суді І інстанції Марченко М.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 березня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та захисника Неклеси Миколи Миколайовича, який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, розглянувши апеляційну скаргу захисника Неклеси Миколи Миколайовича на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 536,80 грн.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 24 березня 2023 року о 22:15 керував транспортним засобом Renault Master д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, від огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі захисника Неклеси М.М., поданій 15 лютого 2024 року через систему «Електронний суд», указано на незаконність та необґрунтованість постанови, порушення норм матеріального та процесуального права та необхідність її скасування.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказував, що ОСОБА_1 вину у вчиненому порушенні не визнав, пояснив, що алкогольні напої він не вживав. Транспортний засіб того дня не рухався, автомобіль стояв на паркомісці, транспортним засобом він не керував, ознак алкогольного сп`яніння не мав. Машина була заведена, позаяк було холодно, він хотів зігрітися, поки чекав цивільну дружину. Від проходження медичного огляду він не відмовлявся, бо не керував. В ході бесіди з патрульними поліцейськими вони на нього тиснули та погрожували забрати транспортний засіб. Вважав, що адміністративний протокол, складений відносно нього, є незаконним.

Вказував, що допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила суду, що того вечора 24 березня 2023 року вона пішла у магазин за продуктами. Її цивільний чоловік, не маючи бажання йти з нею в магазин, пішов до транспортного засобу Renault Master д.н.з. НОМЕР_1 , машина була заведена, позаяк було холодно, чоловік хотів зігрітися, поки чекав її. Того дня вони нікуди не їздили на транспортному засобі. 24 березня 2023 року ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, автомобіль стояв на паркувальному місці.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що того вечора 24 березня 2023 року вона бачила, як ОСОБА_1 сидів у транспортному засобі Renault Master д.н.з. НОМЕР_1 , машина була заведена, позаяк було холодно, чоловік хотів зігрітися, поки чекав на свою цивільну дружину ОСОБА_2 24 березня 2023 року ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Автомобіль стояв на паркувальному місці.

Зазначав, що згідно ч. 1 т. 35 Закону України «Про національну поліцію» в матеріалах справи немає законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 . Підійшовши до водія, поліцейський зобов`язаний був поінформувати останнього про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу, з детальним описом підстави зупинки, однак в даному випадку цього зроблено не було, що суперечить нормам чинного законодавства. Також відсутні будь-які відомості про складення 24 березня 2023 року працівниками патрульної поліції відносно ОСОБА_1 постанови, що підтверджувало б порушення останнім ПДР, на підставі якого його і було зупинено.

При дослідженні матеріалів справи вбачається, що працівниками патрульної поліції було зазначено про виявлення ними у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, однак, як вбачається з наявних відеозаписів, 24 березня 2023 року огляд останнього, як водія транспортного засобу, для встановлення ознак сп`яніння, працівниками патрульної поліції не проводився, а тому встановити, чи наявні ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 , неможливо.

Крім того, з наявних в матеріалах справи відеозаписів не вбачається рух транспортного засобу, тобто підтверджених фактів того, що транспортний засіб Renault Master д.н.з. НОМЕР_1 рухався, працівниками поліції до суду не надано.

При цьому на вказаних відеозаписах вбачається, що ОСОБА_1 веде себе тверезо і адекватно, а також ОСОБА_1 від проходження медичного огляду не відмовлявся.

Враховуючи вищевикладене, вважав, що протокол, складений відносно ОСОБА_1 , є незаконним і таким, що підлягає скасуванню. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, ка притягується до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набуття ним доказової сили, однак, виходячи з приписів ст. 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним, самостійним та беззаперечним доказом у розумінні ст. 251 КУпАП.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки обставини, викладені в протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, а тому протокол не відповідає вимозі його достовірності.

На підставі вищевикладеного просив скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року в справі № 755/4713/23 та закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та захисник Неклеса М.М., який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Неклеси М.М., вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 151983 від 24 березня 2023 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудних камер поліцейських 472393, 470308, 470245;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеним 24 березня 2023 року о 22:22, згідно якого ОСОБА_1 направляється на огляд; в результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей; огляд не проводився;

письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 про те, що 24 березня 2023 року близько 22 години він помітив автомобіль Renault Master д.н.з. НОМЕР_1 , котрий рухався по двору за адресою вул. Райдужна, 35. Помітивши, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння, він викликав працівників поліції;

письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 про те, що 24 березня 2023 року о 22:19 йому зателефонували та сказали переставити машину. Коли він вийшов та сів за кермо, чоловік на синьому бусі завів машину і почав їхати на нього. Він від`їхав від місця. Це було за адресою Райдужна, 35 м. Київ;

письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 про те, що 24 березня 2023 року о 22:20 він побачив чоловіка, який був у нетверезому стані, потім він сів в авто, яке згодом почало газувати і рушити вперед, потім він зупинився;

письмовими поясненнями свідка ОСОБА_7 про те, що 24 березня 2023 року о 22:00 вони під`їхали до парковки біля бойлерної, припаркувались. Біля них був припаркований автомобіль, який почав сигналити, рухатись туди-назад. Водій був у нетверезому стані. Бойлерна знаходиться за адресою вул. Райдужна, 35а. Автомобіль, який був припаркований з номерними знаками НОМЕР_1 ;

рапортом працівника поліції від 24 березня 2023 року про те, що 24 березня 2023 року екіпажем «ІНФОРМАЦІЯ_2» близько 22:25 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 151983 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем Renault Master д.н.з. НОМЕР_1 , та оформлював всі відповідні адмінматеріали. Підстав для евакуації даного транспортного засобу не було, так як даний транспортний засіб був припаркований біля будинку вул. Райдужна, 35 без порушень ПДР.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, пояснив, що 24 березня 2023 року о 22:15, не керував автомобілем Renault Master д.н.з. НОМЕР_1 , а просто сидів у даному транспортного засобі, який був припаркований на стоянці в дворі будинку. Разом з тим, зазначив, що його автомобіль був заведений для того, щоб прогріти транспортний засіб.

Крім того, в судовому засіданні судом першої інстанції було допитано свідка ОСОБА_3 , яка пояснила, що ОСОБА_1 є її цивільним чоловіком, 24 березня 2023 року приблизно о 22:00 вони вийшли з чоловіком вигуляти собаку та направились до автомобіля, який є службовим. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, вживав горілку. Мали намір піти до магазину, однак у ОСОБА_1 зателефонував мобільний телефон та він пішов до автомобіля, який завів, щоб прогріти та сидів там, спілкувався по телефону, а вона, в свою чергу, направилась до магазину. Свідок зазначила, що ОСОБА_1 в той час автомобілем не керував, а просто сидів там та спілкувався по мобільному телефону.

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_2 пояснила, що 24 березня 2023 року приблизно о 22:00 знаходилася між будинками № 35 та № 37 по вул. Райдужній у м. Києві, бачила ОСОБА_1 з жінкою та з собакою. ОСОБА_1 поводив себе адекватно. У останнього задзвонив мобільний телефон, після чого він направився до автомобіля, який був припаркований на парковці, та сів у даний транспортний засіб, а жінка пішла в інший бік. Через деякий час на місце приїхала патрульна поліція, після чого вона пішла з місця події.

Свідок ОСОБА_4 в суді першої інстанції пояснив, що 24 березня 2023 року приблизно о 22:00 приїхав у двір будинку АДРЕСА_2 , де побачив мікроавтобус, за кермом якого був чоловік, яким в подальшому виявився ОСОБА_1 , останній поводив себе неадекватно, подавав звукові сигнали, рухався на автомобілі туди-сюди, лаявся нецензурно. ОСОБА_4 підходив до ОСОБА_1 та просив, щоб він вийшов з автомобіля, але останній продовжував свою агресивну поведінку та на його прохання не реагував, при цьому мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю, порушену координацію рухів, внаслідок цього він викликав працівників поліції. Коли на місце події приїхали працівники поліції, вони пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак він відмовився.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 24 березня 2023 року о 22:15 керував транспортним засобом Renault Master д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, від огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку.

Переглянутий відеозапис події, зроблений за допомогою нагрудних камер поліцейських, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 о 22:43 відеозапису, на пропозицію працівників поліції дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, ця відмова є зрозумілою і категоричною, що не передбачає двозначного трактування.

Факт керування транспортним засобом встановлений працівниками поліції із показань свідків.

При цьому судом першої інстанції правильно оцінено показання свідків ОСОБА_3 , яка є цивільною дружиною ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , допитаних за клопотанням захисника, та не прийнято ці показання до уваги, оскільки їх показання про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, спростовуються сукупністю інших досліджених судом доказів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд відхиляє посилання захисника Неклеси М.М. в апеляційній скарзі на пояснення цих же свідків, погоджуючись з критичною оцінкою суду першої інстанції їх об`єктивності.

Зважаючи на те, що транспортний засіб, яким керував водій ОСОБА_1 не зупинявся працівниками поліції, а останні прибули на виклик осіб, якими виявлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Renault Master д.н.з. НОМЕР_1 та наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє як неспроможні доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні докази законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , і що поліцейські, підійшовши до водія, зобов`язані були поінформувати його про конкретну причину зупинки транспортного засобу, з детальним описом підстави зупинки, однак в даному випадку цього зроблено не було, і що відсутні будь-які відомості про складення 24 березня 2023 року працівниками патрульної поліції постанови відносно ОСОБА_1 , що підтверджували б порушення останнім правил ПДР, на підставі чого він міг бути зупинений.

Разом із тим, апеляційний суд враховує, що на відеозаписі працівник поліції на початку спілкування з ОСОБА_1 повідомляє останнього, що відносно нього до поліції надійшло повідомлення від громадян щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, і зауважив, що у автомобіля, в салоні якого перебував ОСОБА_1 , увімкнений двигун.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом рішення.

З наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, дійсно відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказуючи на незаконність складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не виклав в протоколі власні пояснення по суті правопорушення, відмовившись від підпису протоколу, що і було зафіксовано працівником поліції в протоколі.

Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи на відеозаписах не вбачається руху транспортного засобу, відхиляються апеляційним судом як безпідставні і такі, що спростовуються показаннями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які безпосередньо бачили, як ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Master д.н.з. НОМЕР_1 , і при спілкуванні з ним зрозуміли, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим викликали працівників поліції.

Апеляційний суд відхиляє як неспроможні доводи апеляційної скарги, що огляд ОСОБА_1 для встановлення ознак сп`яніння працівниками патрульної поліції не проводився, зважаючи на те, що ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 151983 (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей) можуть бути виявлені при безпосередньому спілкуванні працівників поліції з водієм і не потребують здійснення будь-яких додаткових процедур. Крім того, положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, конкретної процедури виявлення поліцейськими ознак алкогольного сп`яніння не регламентовано.

Доводи апеляційної скарги, що на відеозаписах вбачається, що ОСОБА_1 поводив себе тверезо та адекватно, відхиляються судом, оскільки дані доводи ґрунтуються на припущеннях та особистій інтерпретації стану ОСОБА_1 , зафіксованого на відео, і не спростовують його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути самостійним та беззаперечним доказом, відхиляються апеляційним судом, зважаючи на те, що вина ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю всіх вищезазначених доказів, наявних в матеріалах справи.

Відтак, не знайшли свого підтвердження під час апеляційної скарги доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 алкогольні напої не вживав і не мав ознак алкогольного сп`яніння; транспортним засобом, який знаходився на паркомісці, того дня не керував, машина була заведена, позаяк було холодно і він хотів зігрітися, поки чекав цивільну дружину, а від проходження медичного огляду він не відмовлявся, бо не керував.

Доводи апеляційної скарги, що патрульні поліцейські здійснювали психологічний тиск на ОСОБА_1 та погрожували забрати транспортний засіб на штрафмайданчик, не підтвердилися за результатами перевірки відеозапису події, натомість апеляційним судом встановлено, що працівники поліції зауважували на необхідності коректної поведінки з боку ОСОБА_1 , який відмовлявся надавати працівникам поліції документи, передбачені п. 2.1 ПДР, які водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Апеляційний суд враховує, що апеляційна скарга не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги, формальний характер її доводів та відсутність підстав для її задоволення.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, при винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

За таких обставин постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Неклеси Миколи Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає

Суддя Кашперська Т.Ц.