КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1597/2024
Справа № 362/7717/23
Головуючий в суді І інстанції Дорошенко В.М.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 березня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 1.5, 2.3б, 12.1 та 2.5 ПДР та скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2024 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 1.5, 2.3б, 12.1 та 2.5 ПДР та скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн. на користь держави.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 12 листопада 2023 року о 12 годині 25 хвилин, керуючи автомобілем Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 на а/д М-05 «Київ-Одеса», 47 км. + 849 м., у порушення пп. 1.5, 2.3б, 12.1 ПДР не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості, в результаті чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме бетонний бордюр, після чого з`їхав за межі проїзної частини на узбіччя, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Крім того, 12 листопада 2023 року о 12:25 на а/д М-05 «Київ-Одеса», 47 км. + 849 м. ОСОБА_1 керував автомобілем Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, порушення мови), та, в порушення п. 2.5 ПДР, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Drager на місці, а також в медичному закладі відмовився, в присутності двох свідків.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , поданій 16 лютого 2024 року засобами поштового зв`язку, указано на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неналежне дослідження доказів, формальний підхід до вивчення матеріалів справи.

Вказував, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

Пояснював, що визнаючи його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладаючи на нього адміністративне стягнення, суд посилався на те, що ОСОБА_1 12 листопада 2023 року керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та вчинив ДТП, і до такого висновку суд дійшов, як зазначено в постанові, адже це прямо випливає з матеріалів справи, зокрема письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , які він підтвердив безпосередньо суду.

Не заперечував, що 12 листопада 2023 року перебував у стані алкогольного сп`яніння, але не погоджувався з фактом керування транспортним засобом під час ДТП, а як наслідок, заперечував наявність у його діях складу адміністративних правопорушень.

Вказував, що зазначені в протоколі обставини про начебто керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та інші обставини, на які посилається суд, нічим об`єктивно не підтверджуються, є надуманими працівниками поліції і підтвердженням цьому є наступні обґрунтування.

Як в судовому засіданні, так і 12 листопада 2023 року він пояснював працівникам поліції, що у цей день в с. Кодаки вживав слабоалкогольні спиртні напої у магазині, що неподалік його дому. До нього підійшов чоловік у військовій формі і попросив з`їздити до м. Василькова, щоб зняти готівку. ОСОБА_1 погодився, але за умови, що військовий буде сам за кермом його автомобіля. Військовий, на ім`я ОСОБА_3 , погодився, і вони пішли за автомобілем, ОСОБА_3 сів за кермо і вони поїхали у напрямку м. Василькова. У с. Митниця автомобіль занесло і вони з`їхали в кювет. Військовий вийшов з автомобіля та залишив місце пригоди. Коли під`їхав автомобіль патрульної поліції, автомобіль був із непрацюючим двигуном, бо була пошкоджена паливна система. Працівникам поліції він пояснив, що за кермом автомобіля була інша особа - військовий, який залишив місце ДТП, проте працівники поліції не сприймали його пояснень і не намагалися встановити, хто дійсно був за кермом автомобіля. Натомість, працівники поліції викликали на місце ДТП невідому йому особу, як пізніше виявилось, ОСОБА_2 , якому начебто щось відомо про ДТП.

Вважав, що пояснення свідка ОСОБА_2 не можуть бути об`єктивним та належним доказом керування саме ОСОБА_1 автомобілем 12 листопада 2023 року та спричинення ДТП, бо з його пояснень очевидно вбачається, що він не був свідком ДТП, а лише проїздив повз та бачив наслідки ДТП. Він не давав пояснень, що саме ОСОБА_1 був за кермом. ОСОБА_1 міг лише присісти на водійське сидіння (що міг бачити свідок), щоб покурити та втамувати біль у спині, спричинений падінням з переднього пасажирського сидіння на заднє. Свідок дав неправдиві пояснення щодо працюючого двигуна після ДТП. Такого не могло бути, через суттєве пошкодження газової паливної системи з механічним відривом газового балона двигун миттєво заглох. У присутності даного свідка ОСОБА_1 неодноразово повідомляв працівникам поліції, що не був за кермом автомобіля. Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також не були свідками ДТП, а те, що вони не чули, щоб ОСОБА_1 у їх присутності заперечував факт керування автомобілем, є зрозумілою обставиною, оскільки обставини ДТП він вже розповів поліцейським до того, як зазначених осіб запросили бути свідками того, що ОСОБА_1 відмовився проходити тест на вживання алкогольних напоїв.

Зауважував, що суд посилався на відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, дані схеми ДТП. Звертав увагу, що ці два документи підтверджують знаходження автомобіля у певному місці відносно дорожнього покриття, але жодним чином не підтверджують, що за кермом автомобіля був саме ОСОБА_1 . Поліцейськими не виявлено на його тілі якихось пошкоджень, характерних для водія, який перебував за кермом під час ДТП. Відсутні відео чи аудіо записи про його перебування за кермом під час ДТП, як і відсутні будь-які інші докази, прямі чи опосередковані, що з достовірністю підтверджують його вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вказував, що всупереч ч. 2 ст. 254 КУпАП поліцейські не вручили йому копію протоколу, не роз`яснили, що він має право скористатися юридичною допомогою тощо, і це підтверджується відеозаписом, на якому не зафіксовано цей факт. Невручення жодного з протоколів суттєво вплинуло на те, що він не міг належним чином захистити свої права. Працівники поліції навмисно позбавили його можливості зробити зауваження до протоколу, не пропонували надати пояснення на окремому листі, а зазначення в протоколі, що ОСОБА_1 відмовився від підпису, є неправдою, бо протоколи на місці ДТП не складалися, а до відділу поліції він не запрошувався.

Будь-які інші належні, допустимі, достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні.

На підставі вищевикладеного просив скасувати постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження в справі.

Крім того, просив продовжити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що постанова не була оголошена в судовому засіданні 31 січня 2024 року в зв`язку з оголошенням повітряної тривоги, його попросили залишити приміщення суду, і секретар судового засідання пояснила, що зі змістом постанови можна буде ознайомитися та отримати копію через декілька днів. Постанову він отримав 13 лютого 2024 року, тому вважає, що саме з цього часу належить обчислювати строк на апеляційне оскарження.

Вирішуючи заяву захисника ОСОБА_1. про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, оскільки в матеріалах справи наявна вступна та резолютивна частина постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2024 року без відомостей щодо вручення її копії ОСОБА_1 . Супровідним листом від 05 лютого 2024 року на його адресу направлено повний текст постанови, а на а. с. 95 знаходиться розписка про отримання ОСОБА_1 копії постанови 13 лютого 2024 року. Після цього ОСОБА_1 16 лютого 2024 року подано апеляційну скаргу, тобто в межах десятиденного строку з дня отримання копії постанови.

За наведених обставин та з метою забезпечення реалізації права ОСОБА_1 на допуск до правосуддя, в якому не може бути відмовлено з формальних підстав, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Відповідно до п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до п. 2.3б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту вини ОСОБА_1 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 075776 від 12 листопада 2023 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано положення транспортного засобу у момент прибуття працівників поліції та його траєкторія руху; перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП;

письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 12 листопада 2023 року, який пояснив, що 12 листопада 2023 року близько 12:30 рухався по а/д Київ-Одеса, де у с. Митниця в кюветі побачив автомобіль Шевроле. Зупинився та підійшов до автомобіля, який працював (не був заглушеним), за кермом якого сидів чоловік з ознаками алкогольного сп`яніння, який на його пропозицію відмовився від будь-якої допомоги.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту вини ОСОБА_1 у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 075775 від 12 листопада 2023 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

відеозаписами події, зробленими за допомогою нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано, що о 13:49 працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 категорично відмовляється.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 надав пояснення, що того дня перебував у магазині, де вживав пиво, до нього підійшов незнайомий чоловік у військовій формі і попрохав з`їздити до міста Василькова , щоб зняти готівку. Він погодився, але за умови, що він (військовий на ім`я ОСОБА_3 ) сяде за кермо, оскільки він, ОСОБА_1 , вживав алкогольні напої. Вони пішли додому за автомобілем, ОСОБА_3 , з яким щойно познайомився, сів за кермо його автомобіля і вони поїхали. На шляху, у селі Митниця, автомобіль занесло і вони «злетіли» в кювет. ОСОБА_3 вискочив з автомобіля та залишив місце пригоди, втікаючи у невідомому йому напрямку, а він залишився поряд з автомобілем. Тоді їхав патрульний автомобіль поліції, поліцейські побачили його, розвернулися та під`їхали до нього. ОСОБА_3 тоді вже не було. Автомобіль стояв нерухомо та був з вимкнутим двигуном, так як вирвало газовий балон та паливні магістралі. Він, ОСОБА_1 , пояснював, що не є водієм, а водій ОСОБА_3 після скоєння ДТП втік, однак вони на всі його пояснення не реагували та ствердили, що саме він є водієм та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі у присутності двох свідків. Він відмовився, так як не заперечував факт свого перебування у стані алкогольного сп`яніння. Запевнив суд, що не керував транспортним засобом, йому нічого не відомо про ОСОБА_3 , не знає де його знайти, щоб він підтвердив його твердження. Просив закрити справи за відсутністю події і складу правопорушення.

Крім того, судом першої інстанції за клопотанням ОСОБА_1 були допитані свідки, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а також свідок, який викликав поліцію на місце події, а також працівники поліції, які оформляли ці протоколи.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали суду пояснення, що були зупинені працівниками поліції та залучені як свідки, коли у їх присутності на пропозицію працівників поліцейського ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку: на місці зупинки та/або у медичному закладі. Цей факт вони підтвердили у своїх письмових поясненнях та підписами у протоколі про адміністративне правопорушення. Зауважили суду, що не чули, щоб ОСОБА_1 заперечував факт керування автомобілем за тих обставин.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні надав суду пояснення, що того дня він рухався по а/д М-05 «Київ - Одеса» у напрямку м. Києва, попереду нього рухались дві вантажівки, видимість була поганою через погодні умови. На узбіччі у кюветі він побачив автомобіль з явним ознаками ДТП. Зупинився, щоб поцікавитись, чи потрібна допомога. У цьому автомобілі був увімкнений двигун, а за його кермом сидів ОСОБА_1 (вказав на нього у судовому засіданні) та палив сигарету. Він поцікавився, чи потрібна допомога, на що отримав негативну відповідь. Більше нічого не говорив. Наголосив, що ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, а тому від`їхавши з місця події, він, свідок, зателефонував на лінію «102», щоб повідомити про ДТП та перебування водія з явними ознаками сп`яніння. Через деякий час до нього зателефонували працівники поліції та попросили повернутись на місце події, щоб надати пояснення і впізнати водія, якого бачив до виклику поліцейських на місці події. Він повернувся, там уже був екіпаж поліції, надав правоохоронцям пояснення, підтвердивши їм, що саме ОСОБА_1 у той час сидів на водійському сидінні, інших осіб там не було.

Працівник поліції, який оформляв протоколи та додатки до них, у судове засідання до суду першої інстанції не з`явився, натомість скерував до суду письмові пояснення, де зазначив, що під час патрулювання їм надійшов виклик про ДТП без травмованих. По прибуттю на місце події виявили автомобіль Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , поза межами проїзної частини з ознаками ДТП (механічні пошкодження). Поряд з цим автомобілем перебував ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння. Інших осіб там не було. Після встановлення всіх обставин справи, а саме отримання пояснень свідка ОСОБА_2 , очевидця перебування ОСОБА_1 за кермом цього автомобіля після ДТП та відсутності там інших осіб, водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, на що водій категорично відмовився. З огляду на вищезазначені обставини на водія ОСОБА_1 було складено протоколи за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

Судом першої інстанції детально досліджено відеозапис події правопорушення, в тому числі:

Диск 1/3 на якому міститься:

-clip-0 на якому зафіксовано факт прибуття працівників поліції на місце події. Автомобіль Шевроле перебуває у кюветі, а поряд з ним знаходиться чоловік. На запитання працівників поліції, що сталось, той чоловік пояснює, що «занесло» (0:02:14 хв.). Працівники поліції просять надати документи, ОСОБА_1 добровільно надає свій паспорт. Надалі на місце прибуває чоловік, який представляється братом ОСОБА_1 , потім починає сперечатись та вказує, що автомобілем керувала інша особа, яка втекла. Надалі зафіксовано тривале спілкування між особою, яка назвала себе братом ОСОБА_1 та поліцейськими. Потім на місце події прибувають інші поліцейські, після чого водій ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (0:52:00 хв.). Стороння особа (брат) продовжує сперечається, наголошуючи, що водієм була інша особа, відомості про яку надати на може. Водію ОСОБА_1 у черговий раз пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (0:58:00 хв.), він відмовляється. Надалі зафіксовано як свідки надають свої письмові пояснення щодо обставин справи;

-сlip-1, де видно як працівник поліції підходить до чоловіка ( ОСОБА_1 ), який стоїть поряд з автомобілем, що перебуває у кюветі. На запитання що сталось ОСОБА_1 надає пояснення: «Занесло» (0:02:15 хв.) «щойно» (0:02:20 хв.). Ствердив, що лише сидів п`яним за кермом, а потім уточнив, що на пасажирському сидінні (0:02:49 хв.). Наголошував, що за кермом був інший водій, який десь «гунув», куди пішов не знає, автомобіль не його, а належить особі яка втекла (0:02:57 хв.). Надалі зафіксоване подальше встановлення всіх обставин справи.

Диск 2/3 на якому міститься:

-сlip-2, де зафіксовано як працівники поліції встановлюють особу водія, перевіряючи базу даних. На місце події прибуває стороння особа, яка називається братом ОСОБА_1 і починає сперечатися з поліцейськими, вимагаючи повернути документи ОСОБА_1 останній лише пояснює, що його «занесло» (0:09:54 хв.), інших зауважень не висловлює. Вказує, що водій який був за кермом вибіг та побіг в невідомому напрямку. Про водія відомо лише, що його звати ОСОБА_3 , інших відомостей не знає. На цьому відеозаписі уже не заперечує приналежність йому транспортного засобу, який перебував у кюветі. На місце події прибуває інший екіпаж працівників поліції. ОСОБА_1 пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 відмовляється як на місці зупинки, так і у медичному закладі, мотивуючи свою відмову відсутності потреби, так як він дійсно п`яний. Працівники поліції зупиняють двох свідків для повторної фіксації такої відмови. На місце події також прибуває свідок ОСОБА_2 , який підтверджує, що саме він викликав поліцейських на місце події і перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля, який був у кюветі, двигун якого працював у момент його прибуття, а інші особи там були відсутні. Надалі у черговий раз на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку ОСОБА_1 відмовляється у присутності двох свідків. ОСОБА_1 повідомляють про складання щодо нього адміністративних протоколів за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

-сlip-3, сlip-4, де зафіксовано спілкування працівників поліції з сторонніми особами, які прибули на місце події у якості підтримки ОСОБА_1

-сlip-5, де зафіксовано оформлення акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , та його завантаження на евакуатор.

Диск 3/3, на якому міститься відеофайл, де зафіксовано прибуття працівників поліції на місце події з подальшим спілкуванням з ОСОБА_1 для встановлення всіх обставин ДТП. Працівники поліції телефонують заявнику по лінії «102» (свідку ОСОБА_2 ), який надає усні пояснення щодо свого виклику та стверджує про перебування водія за кермом у момент його зупинки (23:05:00 хв.)

Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що відображені на відеозаписах події повністю узгоджуються з іншими письмовими матеріалами справи, які були досліджені судом, а саме: даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 листопада 2023 року, за яким такий огляд не проводився через відмову ОСОБА_1 ; даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за яким у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, порушення мови) ОСОБА_1 мав пройти огляд на стан сп`яніння, однак він не проведений через його відмову, що зафіксовано у присутності двох свідків та підтверджено їх підписами; даними письмових пояснень свідка ОСОБА_2 від 12 листопада 2023 року, за якими 12 листопада 2023 року о 12:30 год. він рухався на своєму автомобілі по а/д М-05 «Київ-Одеса» у напрямку м. Києва та, не доїжджаючи до с. Митниця, помітив у кюветі автомобіль Шевроле, підійшовши до якого, почув, що двигун в автомобілі працював, та побачив за кермом чоловіка, який мав ознаки алкогольного сп`яніння, на його пропозицію надати допомогу водій цього автомобіля відмовився та у цей час шукав свій мобільний телефон; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 12 листопада 2023 року, за якими вони були запрошені у якості свідків при оформлення адміністративних матеріалів щодо водія ОСОБА_1 , та який у їх присутності категорично відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що підтверджують особистими підписами у протоколі.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, не спростованими доводами апеляційної скарги, що вищевказані докази дозволяють в повній мірі відтворити обставини дорожньо-транспортної пригоди та є достатніми для встановлення в діях ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом першої інстанції відтворено механізм дорожньо-транспортної пригоди та встановлено, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, та ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, як водій, керуючи транспортним засобом, порушив ПДР та здійснив наїзд на перешкоду, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а також відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, будучи особою, яка керує транспортним засобом.

Судом першої інстанції враховано, що на відеозаписах події ОСОБА_1 надає поліцейським суперечливі пояснення щодо того, кому належить автомобіль, стверджуючи спочатку, що цей транспортний засіб того чоловіка, який ним керував і втік, а у ході спілкування зазначає, що цей автомобіль нещодавно придбав без переоформлення.

З урахуванням вищевикладеного, судом першої інстанції надано правильної оцінки доводам ОСОБА_1 що транспортним засобом Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 керував не він, а чоловік у військовій формі на ім`я ОСОБА_3 , який після одразу дорожньо-транспортної пригоди залишив місце події, та відхилено дані доводи з посиланням на їх недоведеність належними та допустимими доказами.

Судом першої інстанції правомірно зауважено, що такі доводи спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками, з огляду на те, що аргументи ОСОБА_1 щодо керування іншою особою транспортним засобом Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 за обставин, у час та місце, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, ґрунтуються лише на його особистих поясненнях, не підтверджених будь-якими доказами, та відхиляє аналогічні доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , у яких ОСОБА_1 викладено власну версію подій ДТП та в яких він заперечує проти об`єктивності пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як таких, що не були присутні під час ДТП і не бачили, які він керував транспортним засобом.

Посилаючись на обставину керування його транспортним засобом іншою особою, яка, згідно доводів ОСОБА_1 , залишила місце пригоди після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 не надав суду доказів звернення до правоохоронних органів щодо розшуку та встановлення даної особи.

Апеляційний суд враховує, що свідком ОСОБА_2 підтверджено факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 із увімкненим двигуном.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги, що свідок дав неправдиві пояснення щодо працюючого двигуна після ДТП, і що двигун не міг працювати через суттєве пошкодження газової паливної системи з механічним відривом газового балона, з огляду на відсутність підтвердження таких доказів належними та допустимими доказами.

Є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення та схема ДТП від 12 листопада 2023 року підтверджують знаходження автомобіля у певному місці відносно дорожнього покриття, але жодним чином не підтверджують, що за кермом автомобіля був саме ОСОБА_1 , з огляду на те, що вина ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованих йому адміністративних правопорушень підтверджується не лише цими доказами, а сукупністю всіх вищезазначених доказів, наявних в матеріалах справи, відтак оцінка ОСОБА_1 окремих доказів без урахування інших не спростовує встановлених судом першої інстанції обставин.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду не має. Сутність вчиненого правопорушення у протоколах про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиції ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що поліцейські не вручили ОСОБА_1 копію протоколу, зазначивши, що останній від відпису відмовився, не роз`яснили, що він має право скористатися юридичною допомогою тощо, факт вручення копії протоколу на відеозаписах не зафіксовано, та що невручення жодного з протоколів суттєво вплинуло на те, що він не міг належним чином захистити свої права.

Так, ОСОБА_1 брав участь у розгляді його справи судом першої інстанції, давав пояснення, заявляв клопотання, реалізуючи свої права, що надані йому КУпАП.

Під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 були роз`яснені права, зокрема і право на захист, разом із тим ОСОБА_1 будь-яких клопотань заявлено не було.

Відтак ОСОБА_1 не був позбавлений права на захист та доступ до правосуддя.

Таким чином, вказані обставини відповідно до норм КУпАП не є підставою для скасування постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2024 року.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення (ч. 1 ст. 130 КУпАП), належним чином мотивувавши своє рішення.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п. 1.5, 2.3б, 12.1, 2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, при винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

За таких обставин постанова судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 1.5, 2.3б, 12.1 та 2.5 ПДР та скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.