Код суду 233 № 233/701/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Орчелота А.В., за участю: секретаря Чернецької А.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Ковалівка Іванківського району Київської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені права згідно ст.ст.10, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП,

за ч.1 ст.130КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Водій ОСОБА_1 31 січня 2024 року о 09 годині 50 хвилин у м. Костянтинівка по вул. О. Тихого, буд. 298 керував транспортним засобом ВАЗ 21033, номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремор пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився. Від керування відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130КУпАП.

В судовому засіданні:

було допитано: водія ОСОБА_1 , в якості свідка: ОСОБА_2 , дослідженні письмові докази, в тому числі надані ОСОБА_1 , а також відтворено доданий до матеріалів відеозапис події, яка мала місце: 31 січня 2024 року о 09 годині 50 хвилин у м. Костянтинівка по вул. О. Тихого, буд. 298.

Так, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 :

свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 31.01.2024 року він дійсно керував автомобілем ВАЗ 21033, номерний знак НОМЕР_3 та був зупинений працівниками поліції. Після цього працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він йому повідомив, що він не має можливості пройти огляд, оскільки є військовослужбовцем та наразі виконує бойове розпорядження свого командира ОСОБА_2 щодо підготовки автомобіля для висування на марш. Крім того, пояснив, що вказаний автомобіль він придбав у м. Краматорськ для власних потреб.

Окрім того, у судовому засіданні підтримав раніше подане письмове клопотання про закриття провадження у справі, в якому посилався на вчинення адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності. В обґрунтування клопотання зазначив, що є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 . 31.01.2024 року вранці його командиром йому було видано наказ у найкоротший строк відігнати використовуване для службових цілей авто ВАЗ 21033, номерний знак НОМЕР_3 на АЗС, заправити його пальним і повернутися у пункт тимчасової дислокації підрозділу. Необхідність оперативного виконання наказу пов`язувалась з тим, що у найближчий час авто буде використане для передислокації підрозділу. При виконання наказу під час руху на автомобілі його було зупинено працівниками поліції та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого він відмовився, оскільки мав виконати наказ командира та повернутися у пункт тимчасової дислокації разом з авто у найкоротший строк. Наголошує на тому, що у момент зупинки працівниками поліції він був повністю тверезий, попередньо алкоголь не вживав. Після повернення до підрозділу командир невідкладно доставив його до лікувального закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за результатами огляду встановлено, що він був тверезий.

Свідок ОСОБА_2 :

пояснив суду, що він є безпосереднім командиром ОСОБА_1 та 31.01.2024 року він надав усний наказ ОСОБА_1 щодо підготовки автомобіля до маршу, зокрема заправити вказаний автомобіль паливом, оскільки з дня на день очікували бойове розпорядження командира військової частини щодо висування колони на марш з метою передислокації підрозділу.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка ОСОБА_2 , ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відтворивши та переглянувши відеозапис зафіксованої події, дістаю наступних висновків.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №676046 від 31 січня 2024 року, дані, відображені в якому, враховуючи положення ст.251КУпАП, є доказом того, що ОСОБА_1 31 січня 2024 року о 09 годині 50 хвилин у м. Костянтинівка по вул. О. Тихого, буд. 298 керував транспортним засобом ВАЗ 21033, номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремор пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився. Від керування відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, в протоколі зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395(зі змінами та доповненнями, далі Інструкція), особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом скористався та в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» власноручно зазначив, що «сьогодні керував ВАЗ 21033, номерний знак НОМЕР_3 , від проходження огляду на стан сп`яніння відмовляюся».

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63Конституції України та ст.268КУпАП. Також в протоколі зазначено, що водія ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом.

ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення без будь-яких застережень.

Таким чином, складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст.256КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Законом України від 16.02.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», внесені зміни, зокрема до ст.266КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021 року, та з цього часу закон надає можливість поліцейським під час проведення огляду осіб застосовувати технічні засоби відеозапису, та лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

При цьому, логічне тлумачення положень ч.2 ст.266КУпАП дає підстави вважати, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису є належним та допустимим доказом під час провадження у справах за ч.1 ст.130КУпАП, не залежно від того, чи технічними засобами відеозапису зафіксовано сам огляд особи на стан сп`яніння, що проводився на місці, чи такими засобами зафіксовано відмову особи від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Залучення свідків до огляду на стан сп`яніння, а так само фіксації відмови водія від огляду, є обов`язковим лише у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується відеозаписом та усними пояснення ОСОБА_1 в суді, який фактично не заперечував факт його відмови від проходження огляду, а тільки конкретизував підстави такої відмови.

Підтверджений матеріалами справи і факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як поясненнями останнього, написаними ним власноручно в протоколі про адміністративне правопорушення та підтверджені в судовому засіданні.

Крім того, факт керування ОСОБА_1 31 січня 2024 року о 09 годині 50 хвилин транспортним засобом підтверджений долученою до матеріалів справи копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №ЕНА1342751 від 31 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 КУпАП.

Відомостей, що вказана постанова, в установлений строк і порядок, ОСОБА_1 , оскаржувалася та/або скасована, протягом усього часу розгляду справи суду не надано.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано вимоги Інструкції, приписами якої встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів.

Так, відповідно до Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремор пальців рук, про що зазначено поліцейським в протоколі.

За такого, поліцейським обґрунтовано було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі підтверджений дослідженим судом відеозаписом, проведеним працівниками поліції, на якому зафіксовано як працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки, так і у медичному закладі, на що він відповів відмовою.

Так, з відеозапису вбачається, що працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора ALCOTEST DRAGER та у встановленому законом порядку у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів: «що відмовляється». Після чого працівником поліції було роз`яснено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130КУпАП.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмовою ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку.

Звертаючи увагу на письмове клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв`язку із вчиненням ним дії в стані крайньої необхідності, слід зазначити наступне.

Так, відповідно до статті 18КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності.

Зокрема, не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 21.12.2018 у справі № 686/5225/17.

В ході розгляду справи не було встановлено будь-якої дійсної, реальної небезпеки, яка загрожувала державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, а також будь-якої заподіяної та відверненої шкоди водієм ОСОБА_1 .

З довідки начальника штабу-першого заступника командира ВЧ НОМЕР_2 майора ОСОБА_3 від 20.02.2024 року за №21/926 встановлено, що ОСОБА_1 08:20 31.01.2024 року отримав наказ від командира інженерно-саперного взводу ВЧ НОМЕР_2 , виконання якого було пов`язане із керуванням автомобілем ВАЗ 21033, номерний знак НОМЕР_3 . На виконання наказу йому був визначений обмежений час.

Відповідно до Витягу із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_2 №73/ДСК від 24.02.2022 року 02 лютого 2024 року: 02.02.2024 року бойове розпорядження командира 114 обр ТРо №1664/1/1176/дск від 02.02.2024 року. Командиру 134 об ТРо здійснити маршрут за маршрутом Костянтинівка-Біла Церква. Початок руху колон батальйону з 06:00 04.02.2024 року.

Надані ОСОБА_1 вищезазначені довідки суперечать одна одній, оскільки мають різні дати виконання наказу, не мають конкретизованого місця виконання наказу, зазначення особи, та складені після події, яка відбулася - 31.01.2024 року.

Крім того, слід звернути увагу, що на відеозаписі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, поводить себе спокійно, повільно, відмовляючись пройти огляд на стан сп`яніння за встановленою законодавством процедурою, не посилається на обставини та причини, що унеможливлюють проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема виконання наказу командира, маючи реальну, дійсну можливість пройти принаймні огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Таким чином, доходжу висновку, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не діяла у стані крайньої необхідності.

Посилання ОСОБА_1 , що він не перебував у стані сп`яніння та наданий суду Висновок №169 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складений лікарем-наркологом КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ», з якого вбачається, що ОСОБА_1 31.01.2024 року о 13 годині 34 пройшов огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, результат тверезий, не може бути прийнятий судом у якості належного та допустимого доказу, оскільки складений всупереч вимогам ст.266КУпАП. Окрім того, суд, звертає увагу на те, що ОСОБА_1 інкримінується саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушенням п.2.5ПДР України та є одним із самостійних та складових порушень передбачених законодавцем в ч.1 ст.130КУпАП.

За приписами ст.252КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.256КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Статтею 280КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ч.1 ст.130КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За пунктом 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами ч.2 ст.251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно приписів ст.245КУпАП - аналізуючи надані та досліджені матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши поясненнями осіб, які були допитані, відтворивши та переглянувши відеозаписи, приймаючи та оцінивши перелічені вище докази в їх сукупності, приходжу до переконання, що подія адміністративного правопорушення мала місце, а провина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення повністю доведена, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та категорична відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора ALCOTEST DRAGER 6810 та у встановленому законом порядку у медичному закладі.

За вищенаведеним, вважаю, що підстав для звільнення від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не вбачається.

Суд критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_2 , надані у судовому засіданні, оскільки він є безпосереднім командиром ОСОБА_1 та може бути дуже зацікавленим в тому, щоб останній уник відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, оскільки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, може призвести до негативних наслідків відповідальності, пов`язаних із військовою службою і самого командира ОСОБА_2 ..

Дії ОСОБА_1 та його пояснення, пояснення свідка, а також клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності, разом із доданими до нього матеріалами, жодним чином не спростовують надані суду, особою уповноваженою на складання протоколу, докази, а позиція ОСОБА_1 розцінюються судом як самозахист останнього задля уникнення адміністративної відповідальності, оскільки проаналізував вищезазначені нормативно правові акти та вимоги діючого законодавства, достеменно вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення ААД №676046 від 31 січня 2024 року складений відносно ОСОБА_1 та додані до нього матеріали, відповідають вимогам вищенаведеної Інструкції та складені у відповідності із нормами передбаченими КУпАП.

Вина водія ОСОБА_1 у порушені п.2.5ПДР України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130КУпАП, відповідно до ч.1 ст.251КУпАП та за приписами ст.252КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ААД №676046 від 31 січня 2024 року, складеним відносно ОСОБА_1 про порушення останнім п.2.5ПДР України, відеозаписом зафіксованої події поліцейськими, а також іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, які, повною мірою були дослідженні в судовому засіданні у відповідності до ст. 245КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, враховуючи положення ч.1 ст.130КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, характер скоєного правопорушення, даних щодо особи ОСОБА_1 , вважаю необхідним накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде цілком відповідати обставинам справи, та, у свою чергу, сприятиме профілактиці даного виду правопорушень.

Згідно із ст.40-1КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

З урахуванням положень п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2% прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на час ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, тобто 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст.40-1, 130 ч.1, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 - визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф слід перерахувати на рахунок (IBAN) UA0005001, отримувач - Донецьке ГУК/м. Донецьк/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37967785, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), ККДБ 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, який перерахувати на рахунок (IBAN) UA0005692; отримувач коштів - Донецьке ГУК/Костянтинів. МТГ/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ)- 37967785; банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.податків);

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП, штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців після набрання нею законної сили.

Суддя А.В. Орчелота