Справа № 299/5602/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
19.02.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , громадянина України,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.
Згідно постанови, 12.08.2023, о 17 годині 25 хвилин, на напрямку 20 прикордонного знаку (територія Пийтерфолвівської територіальної громади), що знаходиться на відстані 70 метрів від лінії державного кордону України, ОСОБА_1 знаходився в прикордонній смузі без документів, що посвідчують особу. При спробі затримання на неодноразову повторювану законну вимогу прикордонного наряду «Секрет» в складі старшого прикордонного наряду ОСОБА_2 під час виконання ним службових обов`язків пов`язаних з охороною державного кордону, щодо пред`явлення документів, що посвідчують особу громадянина України ОСОБА_1 проігнорував вимогу зупинитись, вдався до втечі, та у злісній формі відмовився пред`явити документ, що посвідчує особу, після чого був затриманий військовослужбовцями ДПСУ. Своїми діями ОСОБА_1 порушив приписи ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу», чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185-10 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність оскаржуваної постанови, просить її скасувати. Стверджує, що жодних дій щодо непокори працівникам прикордонної служби не вчиняв, винуватим себе не визнає. Вважає, що протокол складено не уповноваженою особою, тому він не може бути належним доказом у справі, позаяк такий документ не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Іншими доказами також не підтверджується наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. На переконання апелянта, місцевий суд не з`ясував фактичні обставини справи та дійшов помилкових висновків про винуватість ОСОБА_1 . Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Вебера М. М., неявка яких, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. Апеляційний суд звертає увагу на те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд. ЄСПЛ у рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, що підтверджується довідками про доставку SMS- повідомлення від 05.12.2023 (а. с. 37, 38), апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Вебера М. М.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 -10 КУпАП є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №005370 від 23.08.2023 підтверджується те, що 12.08.2023, о 17 годині 25 хвилин, на напрямку 20 прикордонного знаку (територія Пийтерфолвівської територіальної громади), що знаходиться на відстані 70 метрів від лінії державного кордону України, ОСОБА_1 знаходився в прикордонній смузі без документів, що посвідчують особу. При спробі затримання на неодноразову повторювану законну вимогу прикордонного наряду «Секрет» в складі старшого прикордонного наряду ОСОБА_2 під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону щодо пред`явлення документів, що посвідчують особу громадянина України ОСОБА_1 проігнорував вимогу зупинитись, вдався до втечі, та у злісній формі відмовився пред`явити документ, що посвідчує особу, після чого був затриманий військовослужбовцями ДПСУ. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу», чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185-10 КУпАП. У протоколі також вказано, що ОСОБА_1 українською мовою не володіє, тому потребує перекладача, відтак протокол складений у присутності перекладача Рудай М. І.
Вказані у протоколі обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання від 12.08.2023, у якому зазначено, що ОСОБА_1 послуг захисника не потребує, бажає захищати себе особисто (а. с. 1), рапортом помічника начальника відділу начальника відділення інспекторів моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ОСОБА_2 , згідно з яким, 12 серпня 2023 року о 17 год 25 хв, на відстані близько 70 метрів від лінії державного кордону ОСОБА_2 виявив та затримав гр. ОСОБА_1 , який перебував у прикордонній смузі без документів, що посвідчують особу та на його законну неодноразово повторювану вимогу пред`явити документи, ОСОБА_1 у злісній формі відмовився та вдався до втечі, після чого був затриманий (а. с. 6), заявою ОСОБА_1 , відповідно до змісту якої ОСОБА_1 підтвердив, що обставини, у протоколі про адміністративне правопорушення мали місце за його участю, відтак визнав вину в скоєнні адміністративного правопорушення (а. с. 4).
Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки сумнівів у їх достовірності чи порушень під час їх підготовки та збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що помічник начальника відділу-начальник відділення інспекторів моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) старший лейтенант ОСОБА_2 був упереджений чи здійснював тиск відносно ОСОБА_1 під час його затримання; і що перший заступник начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ОСОБА_3 також був упереджений чи зацікавлений у результатах розгляду справи під час складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП адміністративного правопорушення; що у нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги, й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість представників прикордонної служби, які затримали ОСОБА_1 за порушення ним вимог п. 10 Постанови КМУ №1147 від 27.07.08, відтак склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, у результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , - у підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.
Приймаючи судове рішення апеляційний суд також бере до уваги наступне.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.
Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторюваних законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, оскільки наявними доказами безумовно підтверджується те, що на законні вимоги прикордонників надати документи, що посвідчують особу для перевірки ОСОБА_1 відповів відмовою, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що наявні у матеріалах справи докази є недостатніми для підтвердження наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, - апеляційний суд відхиляє, оскільки вважає, що такі спростовуються сукупністю вищенаведених доказів і є такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.
При оцінці тверджень апеляційної скарги про те, що протокол складено не уповноваженою особою, тому він не може бути належним доказом у справі, при цьому зміст протоколу не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, апеляційний суд вказані доводи відхиляє з огляду на таке.
Апеляційним судом за результатами перевірки змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №005370, складеного відносно ОСОБА_1 , не встановлено жодних підстав для визнання тверджень у цій частині слушними, оскільки протокол оформлено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП. Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою - першим заступником начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ОСОБА_3 , при цьому, права та обов`язки ОСОБА_1 роз`яснено, зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомлений у присутності перекладача на зрозумілій йому мові, примірник протоколу отримав, доповнень та зауважень не має, послуг захисника не потребує, що засвідчив вищевказане своїми особистими підписами.
При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що ОСОБА_1 особисто визнав, що факт злісної непокори пред`явити документи, що посвідчують його особу прикордонникам мав місце за його участю. Жодних даних про те, що вказані пояснення написані не ним, а іншою особою, у матеріалах справи немає, як і відомостей про те, що сторона захисту зверталась із відповідною заявою до правоохоронних органів щодо неправомірності дій представників прикордонної служби при затриманні ОСОБА_1 та під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 185 -10 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33-35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , та адвокат Вебер М. М., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2023 року, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП ОСОБА_1 , - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН