Справа № 343/2783/23
Провадження № 33/4808/151/24
Категорія ст.122 ч.5 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Івасів О.І., потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Кобилинець Т.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Івасів О.І. на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 445,00 грн. (одну тисячу чотириста сорок п`ять гривень).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 порушив правила проїзду перехресть, що спричинило створення аварійної обстановки, а саме: примусило іншого учасника дорожнього руху різко змінити напрямок руху.

Правопорушення вчинено за наступних обставин.

28 жовтня 2023 року о 07:50 год. на автодорозі Н-10 в с.Оболоня Калуського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «LDV Convoy», державний номерний знак НОМЕР_1 , не переконався в безпечності здійснення маневру повороту ліворуч та створив аварійну ситуацію транспортному засобу марки «Volvo V50», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, змусивши водія різко змінювати напрямок руху, внаслідок чого автомобіль марки «Volvo V50» з`їхав в кювет та зазнав механічних ушкоджень з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.4 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Івасів О.І. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу правопорушення.

Вважає, що оскаржувана постанова прийнята судом з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, є незаконною, необґрунтованою.

Зокрема посилається на те, що суд за власною ініціативою допустив збільшення обсягу обвинувачення, висунутого працівником поліції, зазначивши, що ОСОБА_1 порушив правила проїзду перехресть. Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, що ОСОБА_1 порушив пункт розділу 16 ПДР України «Проїзд перехресть», а зазначено про порушення ним пункту 10.4. ПДР України. При цьому положення пункту 10.4. ПДР України врегульовують здійснення маневру повороту або розвороту поза перехрестям.

Стверджує, що ОСОБА_1 , рухаючись на ділянці автодороги Н-10 здійснював маневр повороту ліворуч на вул. Кобринської, включивши завчасно покажчик повороту ліворуч, зайняв крайнє ліве положення на своїй смузі руху (підтверджується показаннями свідка ОСОБА_3 ) та переконавшись, що немає транспортного засобу у зустрічному напрямку (згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , наданими одразу після ДТП та зафіксованими на відео з нагрудної камери працівника поліції, а також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_4 ) почав здійснювати маневр ліворуч і в цей момент побачив транспортний засіб, що рухався з великою швидкістю по зустрічній смузі руху. В момент появи транспортного засобу Volvo V50, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 зупиняється, про що вказує у поясненнях ОСОБА_2 та підтверджують свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , тобто в цей момент ОСОБА_1 вчиняє ту дію, яка йому доступна, крім того ОСОБА_1 розраховує на те, що інший учасник рухається із фактично дозволеною швидкістю в межах населеного пункту.

Таким чином, в момент появи у зоні видимості транспортного засобу Volvo V50, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 зупинився, не продовжив рух, тобто він дав дорогу зустрічному транспортному засобу. При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, що ОСОБА_1 не дав дорогу зустрічному транспортному засобу, про що підтвердив суд в мотивувальній частині постанови, проте, на думку суду, це не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Сторона захисту вважає, що пояснення ОСОБА_1 , надані одразу після ДТП, про те, що перед початком повороту зустрічного транспортного засобу не було, виключають у його діях суб`єктивну сторону у формі умислу в інкримінованому йому правопорушенні.

Крім того, згідно з показаннями свідків щодо механізму зіткнення транспортних засобів, бус LDV Convoy не повністю виїхав на смугу дорожнього руху, а частково, що свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_1 та зміною напрямку руху ОСОБА_2 . Зокрема, з показань свідка ОСОБА_3 (який рухався позаду ОСОБА_1 ) вбачається, що коли ОСОБА_1 здійснював поворот ліворуч, то він ( ОСОБА_3 ) зупинився, тобто положення ОСОБА_1 на смузі дорожнього руху було таке, що не давало можливості попутному транспортному засобу рухатися, а отже розташування ОСОБА_1 було крайнє на проїзній частині. Згідно з поясненнями свідків ОСОБА_4 та працівника поліції Ріжків Я.С., ОСОБА_1 виїхав на смугу руху, по якій рухався ОСОБА_2 , на відстань приблизно 1 м. У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 вказує, що у ОСОБА_2 було достатньо місця для об`їзду. Водночас, захисник Беляка І.В. у справі №343/2777/23 у своєму клопотанні стверджує, що ОСОБА_2 повністю завершив маневр об`їзду автомобіля LDV Convoy. Факт виїзду ОСОБА_1 частково на смугу зустрічного руху підтверджується також поясненнями в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 , працівників поліції Хромишина В.В., ОСОБА_6 .

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не вказав в чому полягає зацікавленість свідка ОСОБА_4 , а також вибірково оцінив показання інших свідків в справі. Крім того, суд не надав жодної оцінки показанням свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 щодо механізму зіткнення транспортних засобів, які свідчать про той факт, що ОСОБА_1 виїхав не повністю на смугу зустрічного руху. Водночас, суд взяв до уваги показання свідка ОСОБА_2 , який є зацікавленим у розгляді даної справи, та безпідставно не взяв до уваги показання ОСОБА_1 , який надавав тотожні пояснення одразу після ДТП та у судовому засіданні, що свідчить про їх достовірність.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення автотехнічної експертизи, метою якої є об`єктивне встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_1 та наслідками ДТП у вигляді пошкоджень автомобіля Volvo V50.

Вказані доводи сторони захисту не були враховані судом, та додатково ОСОБА_1 інкриміновано порушення правил проїзду перехресть, а також змінено фабулу інкримінованого порушення, таким чином вийшовши за межі адміністративного звинувачення. Таке порушення суду є істотним відступом від принципу змагальності, що є підставою для скасування постанови.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

- особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Івасів О.І. просили скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення;

- потерпілий ОСОБА_2 та її представник адвокат Кобилинець Т.В. просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, постанову суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню і постанову суду необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційним судом, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, у повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та надані сторонами під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №587658 від 28.102023 року, ОСОБА_1 28 жовтня 2023 року о 07:50 год. на автодорозі Н-10 в с.Оболоня Калуського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «LDV Convoy», державний номерний знак НОМЕР_1 , не переконався в безпечності здійснення маневру повороту ліворуч та створив аварійну ситуацію транспортному засобу марки «Volvo V50», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, змусивши водія різко змінювати напрямок руху, внаслідок чого автомобіль марки «Volvo V50» з`їхав в кювет та зазнав механічних ушкоджень з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.5 ст.122 КУпАП (а.с.1).

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП звинувачується в тому, що при виконанні повороту ліворуч, порушив вимоги п.10.4 ПДР України, створив аварійну ситуацію для водія іншого транспортного засобу та змусив його різко змінити напрямок руху.

Відомості зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення достатні для повного розуміння ОСОБА_1 суті висунутого проти нього обвинувачення та організації ефективного захисту його інтересів в суді.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого КУпАП, справа розглядається в межах обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Апеляційний суд вважає безпідставними твердження сторони захисту про порушення судом вимог закону, щодо розгляду провадження в межах висунутого обвинувачення.

Зокрема, відповідно до загальних принципів судочинства під обсягом обвинувачення необхідно розуміти сукупність фактів та правову кваліфікацію дій особи, яка звинувачується у вчиненні правопорушення та які сформульовані компетентним органом і викладені у відповідному процесуальному документі.

Суд першої інстанції розглянув справу в межах обвинувачення, оскільки встановив обставини, які були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та надав діям ОСОБА_1 відповідну правову оцінку, яка не виходила за межі кваліфікації дій за ч.5 ст.122 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою ст. ДОП ВП №1 (м. Долина) лейтенантом поліції Хромишин В.В. із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний уповноваженою на те особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Протокол містить власноручний підпис ОСОБА_1 про те, що йому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

У графі протоколу «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», зазначено, що пояснення по суті правопорушення ОСОБА_1 надав на окремому аркуші.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.5) вбачається, що 28.10.2023 року близько 08 год. ОСОБА_1 рухався на авто LDV Convoy д.н.з. НОМЕР_1 зі сторони м. Івано-Франківськ в сторону м. Долина по автодорозі Н-10, що в с. Оболоня, де йому потрібно було звернути на вул. Кобринської, відповідно він призупинився, увімкнув покажчик лівого повороту, щоб переконатися у безпечності здійснення маневру, коли почав здійснювати маневр повороту, то побачив, що автомобіль Volvo виїхав із повороту йому на зустріч по автодорозі Н-10 на великій швидкості, він зупинився та побачив, що т/з Volvo для того, щоб уникнути зіткнення з його т/з, з`їхав із дороги на обочину, не зміг загальмувати та з`їхав у кювет, хоча місце для об`їзду його т/з було. Крім того вказав, що перед початком маневру повороту даного т/з він не бачив, тобто його не було видно з повороту.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення визнав частково та пояснив, що того дня він рухався з м.Калуша до м.Долина. Коли наблизився до міста, мав намір повернути вліво на вул. Кобринської. Він увімкнув лівий поворот, зустрічних машин в цей час не було, тому він почав виконувати даний маневр. Коли лівим колесом автомобіля перетнув лінію дорожньої розмітки десь приблизно на пів метра, то зупинився, щоб пропустити зустрічний автомобіль «Вольво», який раптово появився і їхав на великій швидкості. Водій цього автомобіля не справився з керуванням і «злетів» з дороги в кювет. Водій автомобіля «Вольво» мав змогу його об`їхати, оскільки в тому місці широке узбіччя близько 3 метрів, але останній взагалі не гальмував.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повністю підтримав вказані пояснення, та стверджував, що під час виконання повороту ліворуч він переконався у відсутності інших транспортних засобів на зустрічній смузі руху, побачивши транспортний засіб марки «Volvo V50», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, він відразу зупинився та надав водію цього транспортного засобу можливість безпечно проїхати перехрестя. Однак, водій зустрічного автомобіля марки «Вольво» не впорався із керуванням транспортним засобом та з`їхав в кювет. Звертає увагу на те, що водій зустрічного транспортного засобу взагалі не гальмував, хоча знаходився на достатньо далекій відстані і мав можливість зупинити транспортний засіб. Визнає, що автомобіль марки LDV Convoy д.н.з. НОМЕР_1 , яким він керував частково знаходився на зустрічній смузі руху, однак не створював зустрічному транспортному засобу перешкоду у безпечному проїзді перехрестя.

Отже, зі змісту доводів апеляційної скарги захисника та пояснень наданих ОСОБА_1 вбачається, що останній не створював аварійну ситуацію водію автомобіля марки «Volvo V50», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку і потерпілий ОСОБА_2 не впорався у керуванні транспортними засобом та зїхав в кювет.

Відповідно до письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 , наданих при складанні матеріалів адміністративної справи (а.с.3), він 28.10.2023 року близько 07.50 год. керував т/з Volvo V50, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався зі своєю дружиною та дитиною з м. Долина в сторону м. Івано-Франківськ. В с. Оболоня по автодорозі Н-10 він пробачив як на його смуху виїхав автомобіль і зупинився. Він, щоб уникнути зіткнення з цим т/з, почав різко гальмувати, зменшувати швидкість та здійснювати маневр вправо, не ворався з керуванням та здійснив з`їзд у кювет. Після чого, він вибив лобове скло свого автомобіля, допоміг дружині та дитині вийти з автомобіля, а також зупинились інші учасники дорожнього руху та почали йому допомагати. Після чого, він зателефонував на лінію103 та 102. Після чого приїхала КШМД та забрала його дружину та дитину, а він очікував наряд поліції на місці події.

В судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 28.10.2023 року вранці він з дружиною та дитиною їхали в лікарню в м.Івано-Франківськ на автомобілі «Volvo V50», державний номерний знак НОМЕР_2 . В якийсь момент, десь близько за 20 метрів, він побачив, як зустрічний автомобіль («бус») почав різко виїжджати на його смугу руху. Водій цього автомобіля його не бачив, тому він почав сигналити, однак, останній не реагував та продовжував виконувати поворот. Він намагався його об`їхати по узбіччю, але на шутровому покритті його автомобіль почало заносити і він з`їхав в кювет. З машини він вибрався, розбивши лобове скло, викликав поліцію та швидку медичну допомогу, а водій «буса» не зупинився на місці вчинення ДТП,а з`їхав на узбіччя, де зупинився. В нього не було іншої можливості, щоб уникнути зіткнення, оскільки ОСОБА_1 перекрив своїм автомобілем його смугу руху, останній здійснював поворот по діагоналі, а не під кутом 90 градусів. Сам же він їхав зі швидкістю біля 50 км/год, так як в машині була мала дитина, крім того, він рухався на підйом

Допитаний в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_2 , підтримав надані ним пояснення в суді першої інстанції, стверджував, що саме водій ОСОБА_1 створив аварійну обстановку, оскільки різко виїхав на смугу його руху та повністю перекрив своїм бусом йому дорогу, а коли він намагався його об`їхати по узбіччю, то на шутровому покритті його автомобіль почало заносити і він з`їхав в кювет та його автомобіль отримав механічні пошкодження. Стверджував, що побачив як транспортний засіб марки LDV Convoy д.н.з. НОМЕР_1 почав виконувати поворот ліворуч та став виїжджати на його смугу руху, коли автомобіль під його керуванням перебував на відстані 20 м. Вважав, що водій ОСОБА_1 , проявив неуважність, не помітив транспортний засіб під його керуванням та перестав виконувати поворот ліворуч тільки коли він почав об`їжджати автомобіль спереду.

Апеляційний суд вважає, що пояснення потерпілого ОСОБА_2 є логічними та послідовними, узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , працівників поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відповідають даним зазначеним в схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, відеозаписам та фотографіями з місця події.

Зокрема, свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що працює водієм АТ «Укрпошта». Того дня він їхав з м.Калуша до м.Долина. Попереду в попутному з ним напрямку їхав «бус» під керуванням ОСОБА_1 . Він їхав зі швидкістю близько 40 км/год, відповідно «бус» теж рухався з невеликою швидкістю. Його машина є високою, тому він побачив зустрічний транспортний засіб марки «Volvo» і в цей момент водій «буса», не гальмуючи, так як він не побачив, щоб загорілися задні стопи, почав повертати ліворуч. Загальмував вже, коли побачив перед самим бампером автомобіль «Volvo», який хотів об`їхати «бус», але його знесло в кювет. ОСОБА_1 повертав не перпендикулярно, а по діагоналі, він перекрив своїм автомобілем майже всю зустрічну полосу. Водій ОСОБА_2 не мав варіантів, відстань між транспортними засобами була невелика.

Аналогічні показання свідок ОСОБА_3 надав поліцейському, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери. Зокрема, свідок зазначив, що він їхав позаду червоного буса на спуск, бус почав пригальмовувати та повертати вліво, в цей час він зі своєї машини бачив, що їде зустрічна машина, а бус продовжував повертати та зупинився на зустрічній смузі руху, коли побачив зустрічну машину перед капотом (дослівно «взагалі поставив стіну перед цим хлопцем і він не мав куди діватися», «на мою думку, він не видів зустрічну машину, може відволікся, бо говорив з жінкою, яка їхала з ним, або в телефоні сидів», «людина їде по своїй полосі і тут стає перед нею машина на поперек»)

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_5 , того дня він їхав на своєму «бусі» «Мерседес-спринтер» в колоні автомобілів в напрямку м.Івано-Франківська. Рухався зі швидкістю близько 50-70 км/год, дистанція між автомобілями була десь 50-70 метрів. Попереду нього рухався автомобіль марки «Volvo», який злетів в кювет, оскільки зустрічний «бус» вчинив перешкоду виїхав перед нього на його полосу. Він почав гальмувати, так як вказаний «бус» повністю перегородив його смугу руху. Подія трапилася поблизу знаку населений пункт «Долина».

Показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є послідовними, узгоджуються між собою та з показаннями потерпілого ОСОБА_2 , а тому доводи захисника про голослівність та суперечливість їх показань, є безпідставними.

З показань працівників поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, що вони виїжджали на місце дорожньо-транспортної пригоди. На місці події вони вислухали пояснення очевидців та учасників ДТП, які вказали, що водій транспортного засобу марки «LDV Convoy» ОСОБА_1 , повертаючи ліворуч, виїхав на зустрічну смугу і спочатку зупинився, але відразу продовжив рух. Назустріч йому рухався автомобіль марки «Volvo», його водій ОСОБА_2 намагався об`їхати перешкоду та злетів в кювет. Гальмівного шляху автомобіля марки «LDV Convoy» не було, зате на узбіччі дороги були наявні сліди гальмування. Швидкість автомобіля марки «Volvo» була невелика, близько 50-60 км/год, оскільки якби ця машина рухалася з більшою швидкістю, наслідки аварії були б значно гіршими.

При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_4 , оскільки її показання про те, що ОСОБА_1 тільки частково виїхав на зустрічну смугу руху, перетнувши лише одним колесом лінію дорожньої розмітки, суперечать встановленим судом фактичним обставинам та повністю спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені судом.

Апеляційний суд вважав, що відсутні правові підстави для повторного допиту вищевказаного свідка в судовому засіданні апеляційної інстанції, оскільки відповідно до усталеної судової практики та національного законодавства суд апеляційної інстанції може повторно дослідити обставини встановлені під час провадження, за умови, що вони були досліджені неповністю або з порушеннями та може дослідити докази, які не досліджувались судом. Разом з тим, зі змісту доводів сторони захисту та ОСОБА_1 вбачається, що підставою для повторного допиту свідка є незгода із правовою оцінкою, яку було надано поясненням свідка судом.

Апеляційний суд також вважав безпідставними доводи сторони захисту про необхідність призначення авто технічної судової експертизи, оскільки вищевказане питання вже було розглянуто судом першої інстанції під час розгляду справи і судом було обґрунтовано відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання, оскільки призначення експертизи було обґрунтовано необхідністю встановлення обставин, які явно виходили за межі висунутого обвинуваченні та стосувались правової оцінки дій потерпілого.

З метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були повторно досліджені відеозаписи, які долучено до матеріалів адміністративної справи (а.с. 42).

Так, на відеозаписі зафіксовано розташування автомобілів після ДТП, зокрема, червоний бус LDV Convoy д.н.з. НОМЕР_1 стоїть на узбіччі, легковий автомобіль марки «Volvo V50», державний номерний знак НОМЕР_2 , лежить в кюветі. Крім того зафіксовано, як водій легкового автомобіля ОСОБА_2 зазначає, що їхав по центральній дорозі в сторону м. Івано-Франківська, а бус з`їжджав кудись та виїхав на його смугу, він сигналив та гальмував. Водій буса ОСОБА_1 вказує, що хотів повертати вліво, а зустрічний автомобіль був далеко, але «дуже гнав». На запитання поліцейського ОСОБА_1 відповідає: «Я виїхав на зустрічну смугу, думав, що проїду, якби він помало їхав, то був би притормозив»

Вищевказані відеозаписи узгоджуються із поясненням ОСОБА_1 , який вважав, що водій транспортного засобу марки «Volvo V50», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, повинен був застосувати гальмування, надати йому можливість завершити маневр та безпечно проїхати перехрестя.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту пояснень ОСОБА_1 та доводів сторони захисту вбачається, що останні не заперечують, що дії водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки LDV Convoy д.н.з. НОМЕР_1 та виконував маневр повороту ліворуч, створили аварійну ситуацію для водія автомобіля марки «Volvo V50», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку.

Зокрема, останні не заперечують, що транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 виїхав на зустрічну смугу руху та створив перешкоду автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку. Однак, вважають, що водій автомобіля марки «Volvo V50», державний номерний знак НОМЕР_2 , в момент виконання водієм ОСОБА_1 повороту ліворуч перебував на достатньо далекій відстані, рухався із значним перевищенням допустимої швидкості руху і мав можливість, застосувавши гальмування, надати водію транспортного засобу марки LDV Convoy д.н.з. НОМЕР_1 завершити маневр повороту ліворуч.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що під аварійною обстановкою необхідно розуміти ситуація, коли інші учасники дорожнього руху були вимушені різко змінити швидкість, напрямок руху чи вжити інших заходів для забезпечення власної безпеки чи безпеки інших громадян.

Разом з тим, зі змісту пояснень ОСОБА_1 та доводів сторони захисту вбачається, що останні повністю визнають, що дії водія транспортного засобу марки LDV Convoy д.н.з. НОМЕР_1 змушували водія автомобіля марки «Volvo V50», державний номерний знак НОМЕР_2 , прийняти певні заходи для безпечного проїзду перехрестя шляхом зменшення швидкості руху транспортного засобу.

Відповідно до вимог ст.ст. 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Відповідно до Правил дорожнього руху під дорожньо-транспортною пригодою необхідно розуміти подію, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Зі змісту, обвинувачення вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було

пошкоджено транспортний засіб марки «Volvo V50», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував потерпілий ОСОБА_2 .

Доводи сторони захисту про перевищення ОСОБА_2 допустимої швидкості руху, й наявність в його діях порушень Правил дорожнього руху, не можуть бути предметом розгляду в даному провадженні.

Наявність або відсутність в діях водія ОСОБА_2 порушень ПДР України, не спростовує наявність вини ОСОБА_1 у порушенні ним п. 10.4 ПДР України.

Доводи сторони захисту про те, що судом першої інстанції не в повній мірі були досліджені обставини справи, не заслуговують на увагу, оскільки наявні докази у провадженні були предметом дослідження судом першої інстанції, яким суд надав належну оцінку і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, саме за порушення ним п.10.4 ПДР України.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів доводить, що саме дії водія транспортного засобу ОСОБА_1 створили аварійну обстановку внаслідок якої потерпілий ОСОБА_2 був змушений з метою уникнення зіткнення транспортних засобів різко змінити напрямок руху.

Згідно диспозиції ч.5 ст.122 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у випадку порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

За приписами п. 10.4. Правил дорожнього руху, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

З урахуванням досліджених доказів, апеляційний суд вважає, що ДТП сталася внаслідок недотримання водієм ОСОБА_1 п.10.4 Правил дорожнього руху, оскільки останній перед поворотом ліворуч не дав дорогу зустрічному транспортному засобу під керуванням ОСОБА_2 , а тому між його діями та наслідками у вигляді ДТП є прямий причинний зв`язок.

Саме дії водія ОСОБА_1 , які полягають в порушенні Правил дорожнього руху, призвели до створення аварійної обстановки.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що обране судом адміністративне стягнення, призначене ОСОБА_1 в мінімальних межах санкції ч.5 ст.122.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається і постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Івасів О.І. залишити без задоволення.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв