Справа № 199/852/24
ПОСТАНОВА

іменем України

22.02.2024 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої продавцем, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 156 КУпАП,-

-за участі: захисника Гусарова В.О.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ВАД № 379484 від 18.01.2024 ОСОБА_1 18.01.2024 о 10:15 годині за адресою: м. Дніпро, вул. Сонячна Набережна, 2, здійснювала торгівлю з рук нікотиновмісною продукцією у приміщенні, чим своїми діями порушила ч.3 ст. 156 КУпАП.

Дана справа надійшла на розгляд суду 01.02.2024 та підлягала розгляду у відповідності до ч. 1 ст. 277 КУпАП у п`ятнадцятиденний строк з дня її одержання судом, а тому розгляд справи було призначено на 08:40 годину 15.02.2024 із викликом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, шляхом направлення їй судової смс- повістки, яку вона отримала 01.02.2024 о 16:53:59 годині, так і через офіційний веб-сайт «Судова влада України».

В той же час, 15.02.2024 на адресу суду надійшла заява адвоката Гусарова В.О. про його залучення в якості захисника Долгової А.К. та надання для ознайомлення матеріалів справи, перенесення розгляду справи на час, необхідний для ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 12), яке було судом задоволено у повному обсязі, а розгляд справи було відкладено на 21.02.2024 на 08:30 годину.

В судове засідання призначене на 21.02.2024 о 08:30 годині ОСОБА_1 до суду не з`явилася, була повідомлена про дату, час та місце розгляду судового засідання шляхом направлення смс-судової повістки, яку вона отримала 15.02.2024 о 16:34:34 годині, клопотань та заяв до суду не направляла.

24.02.2022 Рада Суддів України відповідно до статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про Раду суддів України, затвердженого Х позачерговим з`їздом суддів України 16.09.2010 (із подальшими змінами) прийняла рішення № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень Вищої ради правосуддя та воєнних дій з боку російської федерації. Серед іншого, Рада Суддів України вирішила: Звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена.

02.03.2022 Рада Суддів України надала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, у яких зазначила, що особливості роботи суду визначаються виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, а при визначенні умов роботи суду у воєнний час необхідно керуватися реальними поточними обставинами, що склалася в регіоні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, враховуючи реальні поточні обставини, що склалися у м.Дніпрі, а також те, що робота Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська не припинена, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явилася в судове засідання, тобто добросовісно не виконала процесуальні обов`язки, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у її відсутність, враховуючи і те, що відповідно до договору про надання правової допомоги адвокатом № 1 від 14.02.2024 та ордеру на надання правничої (правової) допомоги № 1 від 14.02.2024 інтереси ОСОБА_1 в суді представляє адвокат Гусаров В.О. (а.с. 13, 14, 15-17).

В судовому засіданні захисник Гусаров В.О. заявив клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 156 КУпАП на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП мотивуючи тим, що матеріли справи не мають доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 .

Так, адвокат убачає, що працівником поліції при складені протоколу не зазначено яку саме норму Закону було порушено ОСОБА_1 , акцентуючи на тому, що диспозиція ст. 156 КУпАП є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення.

Крім того, сторона захисту зазначає, що долучені докази по справі є копіями, що на його думку не передбачено чинним КУпАП, звертаючи увагу й на те, що саме копія протоколу огляду від 18.01.2024 є неконкретною (відсутні назви виробів, які були вилучені в ході огляду), як і не містить підпис в ньому особи, яка його склала.

Дослідивши клопотання сторони захисту, матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 3 статті 156 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Диспозиція цієї норми закону є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто відсилає до інших норм права чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретний Порядок обігу (серед іншого і правила торгівлі) тютюнових виробів. Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов`язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

Порядок обігу (серед іншого і правила торгівлі) тютюнових виробів врегульований спеціальним законом - Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП до протоколу серія ВАД № 379484 від 18.01.2024 долучено: довідку за результатами розгляду звернення працівника поліції від 24.01.2024; копію рапорту працівника поліції № 1353 від 18.01.2024; копію письмових пояснень ОСОБА_1 ; копію протоколу огляду від 18.01.2024; копію паспортних даних на ім`я ОСОБА_1 .

Правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 , полягає у здійсненні нею торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах та електронними сигаретами з рук.

На переконання суду, суть адміністративного правопорушення у протоколі не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, диспозиція якої є бланкетною, оскільки не розкрито зміст порушення норми Закону, а лише констатовано факт вчинення такого порушення та не зазначено, якими саме Законами України вона передбачена, що є недопустимим, так як порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З вказаного суд убачає, що суть правопорушення викладена працівником поліції формально та не конкретизовано, вважає її такою, що викладена загальними фразами без конкретизації норм Закону.

Крім того, суд зауважує, що формулювання складу правопорушення викладене в обвинуваченні (фабулі), яке ставиться у провину ОСОБА_1 не відображає конкретних обставин вчинення нею адміністративного правопорушення, а саме: не вказано кому, у якій кількості, за якою ціною, було реалізовано рідини, що використовуються в електронних сигаретах і електронні сигарети; засвідчення факту оплати за їх продаж; відсутність свідків по справі та їх пояснення.

У зв`язку з чим, суд не в змозі встановити достовірно те, що ОСОБА_1 здійснювала продаж рідин, що використовуються в електронних сигаретах і електронних сигарет з рук та чи отримувала за це кошти, як і не може встановити конкретне місце їх продажу, оскільки адреса: м. Дніпро, вул. Сонячна Набережна, 2, що є торгівельним центром «Вавілон», має у своєму приміщенні велику кількість магазинів, павільйонів, торгівельних майданчиків, які у подальшому здаються в оренду третім особам.

Суд не приймає до уваги як належний та допустимий доказ у справі копію протоколу огляду від 18.01.2024, процесуальне походження якого невідоме, даний документ не має підпису працівника поліції, який проводив огляд. Крім того, документ не засвідчений належним чином, що на переконання суду суперечить вимогам Порядку засвідчення копій документів, визначених пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державна уніфікована система документації, Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держсноживстандарту України від 07.04.2003 № 55, а саме п.п. 5.26, 5.27 Національного стандарту "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003) відповідно до яких визначено, що відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. Підпис відповідальної особи засвідчують на документі відбитком печатки організації, який ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ.

Зазначеним способом повинна засвідчуватись кожна сторінка документа, поданого у копії, при цьому суд звертає увагу, що протокол огляду від 18.01.2024 був складений старшим дільничним офіцером поліції СП ВП № 1 ДРУР ГУНП в Дніпропетровській області Лазарем А.А., чому саме такою особою проводився огляд та подальше вилучення суду не зрозуміло.

З приводу письмових пояснень ОСОБА_1 , що надані працівником поліції (а.с.5), які долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд також не визнає належним доказом, оскільки такі пояснення, особи на яку складено протокол написані під наглядом працівника поліції, що також не може бути беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Таким чином, перелічені документи взагалі не можуть бути визнані належними і достатніми доказами у справі з огляду на вимоги ст. 251 КУпАП, а сам протокол та рапорт працівника поліції не можуть слугувати однозначним доказом винуватості особи ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду Касаційного адміністративного суду (справа № 524/4668/17).

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Отже, на переконання суду, не доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 та наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, тоді як, відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст.247КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1) ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 156 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Речові докази повернути власнику.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Дяченко