Провадження №3/337/254/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Сидорова Марина Володимирівна, за участю особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , її захисника адвоката Мульченко Є.В., розглянувши у м. Запоріжжі справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.2 ст.89 КУпАП ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ВАВ № 890006, складеним 03.01.2024р. інспектором ДОП СП ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ст.лейтенантом поліції Гнедиш О.Є.: 03.01.2024р. о 17.50 год. гр. ОСОБА_1 знаходилась за адресою: АДРЕСА_2 , порушила умови утримання тварин (котів) у кількості 12 (дванадцять) одиниць, а саме не забезпечення ізоляції тварини у разі проявів хвороби, періодично здійснювала щеплення тваринам, чим порушила ч.1, ч.2 ст.10, ч.1 ст.22 ЗУ «Про захист від жорстокого поводження тварин».

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.89 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що вона дійсно утримує котів, яким забезпечує належні умови утримання та своєчасне надання ветеринарної допомоги, у разі виникнення підозри на наявність у тварини захворювання вона звертається до ветеринара, надає тварині допомогу, ізолює таку тварину від інших тварин.

Адвокат Мульченко Є.В. просив провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення у діях його підзахисної. Зазначив, що матеріали справи не містять ні дозволу на огляд приміщення власника житла, ні ухвали суду на проведення обшуку (огляду) приміщення, а тому фототаблиця, яка долучена до протоколу про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом. Крім того, на фототаблиці зображені коти у вольєрах, у яких є посуд з їжею та водою, що спростовує фактичні дані, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Водночас, на якій підставі дільничним офіцером поліції під фото №6 зроблено висновок, що зображена на фото тварина (кіт) «має прояви розладу здоров`я та який утримується без ізоляції від інших тварин. (Оскільки даний вид має густу шерстку, на фотозображенні надмірну втрату ваги не помітно)» не зрозуміло. До матеріалів справи не долучено висновків фахівців щодо стану здоров`я тварин, що унеможливлює зробити висновок про порушення норм законодавства щодо утримання тварин ОСОБА_1 . Будь-якої доказової інформації про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення матеріали справи не містять. В протоколі не розкрита суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол. Також не зазначено, яку конкретно та яким чином порушено норму Закону, на яке є посилання у протоколі. Матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 не забезпечила своєчасне надання ветеринарної допомоги та порушила вимоги щодо ізоляції хворої тварини, що їй інкримінується. На підставі викладеного просив провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. У зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Так, ст.7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Згідно з ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт 2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Отже, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме інспектор поліції, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд також виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Так, відповідно до вимог ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є одним з джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення, а тому дотримання правил щодо його складання є обов`язковим.

Відповідно до п.9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Отже, відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають виказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Крім того, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вже зазначалось, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №890006, ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 03.01.2024р. о 17.50 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , порушила умови утримання тварин (котів) у кількості 12 одиниць, не забезпечила ізоляції тварини у разі проявив хвороби, періодично проводила щеплення тваринам, чим порушила ч.1, ч.2 ст.10, ч.1 ст.22 ЗУ «Про захист від жорстокого поводження тварин» та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.89 КУпАП.

Так, адміністративна відповідальність за ч.2 ст.89 КУпАП передбачена за дії, передбачені частиною першої цієї статті, вчинені стосовно двох і більше тварин, або групою осіб, або особою, яку протягом року піддано адміністративному стягненню за таке саме порушення.

Диспозиція ч.1 ст.89 КУпАП передбачає відповідальність за жорстоке поводження з тваринами - знущання над тваринами, у тому числі безпритульними, що спричинило їх мучення, завдало їм фізичного болю, страждань, але не призвело до тілесних ушкоджень, каліцтва чи загибелі, залишення тварин напризволяще, а також інші порушення правил утримання та поводження з тваринами.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

При цьому, диспозиція ч. 2 ст. 89 КУпАП щодо порушення правил утримання тварин є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто відсилає до інших норм права чи підзаконних нормативно-правових актів.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» жорстоке поводження з тваринами це знущання над тваринами, у тому числі безпритульними, що спричинило їх мучення, завдало їм фізичного болю, страждань, у тому числі спричинило тілесні ушкодження, каліцтво чи загибель, нацьковування тварин одна на одну та на інших тварин, вчинене з хуліганських чи корисливих мотивів, залишення тварин напризволяще, а також інші порушення правил утримання, поводження та транспортування тварин.

Умови утримання тварин повинні відповідати їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям. Умови утримання тварин повинні задовольняти їх природні потреби в їжі, воді, сні, рухах, контактах із собі подібними, у природній активності та інші потреби. Кількість тварин, що утримуються, обмежується можливістю забезпечення їм умов утримання відповідно до вимог цього Закону. Місце утримання тварин повинно бути оснащено таким чином, щоб забезпечити необхідні простір, температурно-вологісний режим, природне освітлення, вентиляцію та можливість контакту тварин із природним для них середовищем (ч.1-4 ст.7 Закону).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.10 Закону, особа, яка утримує тварину, зобов`язана забезпечити своєчасне надання їй ветеринарної допомоги. У разі виникнення підозри на наявність у тварини захворювання особа, яка її утримує, зобов`язана негайно ізолювати таку тварину і звернутися до ветеринарного лікаря.

Частиною 1 ст.22 Закону передбачено, що при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов`язана: дбати про домашню тварину, забезпечити їй достатню кількість їжі та постійний доступ до води; надавати можливість домашній тварині здійснювати необхідні рухи, контактувати з собі подібними; забезпечувати своєчасне надання домашній тварині ветеринарних послуг (обстеження, лікування, щеплення тощо); негайно повідомляти медичну або ветеринарну установу про випадки заподіяння домашньою твариною ушкоджень здоров`ю людині або іншим тваринам; негайно доставляти домашню тварину, яка вчинила дії, передбачені абзацом сьомим цієї статті, у ветеринарну установу для огляду; запобігати неконтрольованому розмноженню домашніх тварин.

Отже, безпосереднім об`єктом вказаного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони тваринного світу, встановлений порядок поводження з тваринами.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: жорстокому поводженні з тваринами; мордуванні тварин; вчиненні інших дій, які призвели до мучення, каліцтва чи загибелі тварин.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Зі складеного відносно ОСОБА_1 протоколу не вбачається чіткого зазначення у чому саме виразилося її жорстоке поводження з тваринами та які ж умови утримання тварин вона порушила. Фабула правопорушення викладена у протоколі не містить суттєвих даних про обставини скоєння правопорушення та не вказані наслідки вчиненого адміністративного правопорушення, що на думку суду, є істотним порушенням вимог закону.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення додані: копія паспорту ОСОБА_1 ; письмові пояснення ОСОБА_1 від 03.01.2024р.; фототаблиця із 6 фото із зображенням вольєрів з тваринами (котами); рапорт від 13.12.2023р. про реєстрацію ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області в ІТС звернення ОСОБА_2 та її заява від 08.12.2023р. про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч.3 ст.299 КК України, за фактом продажу нею 09.07.2023р. хворого кошеняти, яке померло ІНФОРМАЦІЯ_2 ; витяг з ЄРДР, відповідно до якого 28.09.2023р. до ЄРДР за №0000461 внесені відомості за заявою ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та постанова дізнавача від 28.12.2023р. про закриття даного кримінального провадження; копії п`яти ветеринарних паспортів без зазначення власника тварин.

При цьому зазначення в поясненнях ОСОБА_1 , долучених до протоколу, зокрема про те, що якщо кошеня захворіє, воно залишається у загальному середовищі, суд не бере до уваги, оскільки такі пояснення не доводять, обставин, які викладені в протоколі, зокрема щодо дати, часу, місця вчинення правопорушення, та не звільняє особу, яка виявила факт правопорушення, від доведення правомірності притягнення особи до відповідальності і відповідно не може бути достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Судом також досліджені фотознімки, які долучені до протоколу та які містять зображення вольєрів з тваринами (котами), у яких є посуд з їжею та водою. На фото №6 зображено тварину (кіт або кішка), під яким міститься пояснювальний напис про те, що тварина має прояви розладу здоров`я та утримується без ізоляції від інших тварин, проте оскільки даний вид породи має густу шерстку, то на фото надмірну втрату ваги не помітно.

Проте, на яких підставах та з яких міркувань ДОП СП ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Гнедиш О.Є. зробив такий висновок не зрозуміло. До протоколу не долучено жодних висновків фахівців щодо стану здоров`я цієї тварини.

Інформація, яка викладена у заяві ОСОБА_2 від 08.12.2023р. стосується інших обставин, зокрема, щодо продажу ОСОБА_1 хворого кошеняти, яке в подальшому померло, проте такі дії в межах даної справи останній не інкримінуються.

В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про потерпілих, свідків правопорушення.

Отже, уповноваженою особою до протоколу не надано переконливих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 у зазначений протоколі день, час та місці дійсно жорстоко поводилась з тваринами, а також у протоколі не розкрита об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, вчинення якого їй інкримінується.

Виходячи з викладеного, оцінивши обставини справи та надані докази, суд вважає, що фактвчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.89 КУпАП, та її винуватість в ньому належними та допустимими доказами «поза розумним сумнівом» не доведені.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.89 КУпАП, і вважає необхідним на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в цій справі закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 89, 221, 247, 283-284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 89 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя М.В.Сидорова