Справа № 712/5829/23
Номер провадження 3/711/15/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Комплєктової Т.О.,

за участю секретаря Тищенко А.А.,

прокурора Сапунова Є.М.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Желтухіна Є.О.,

розглянувши адміністративні матеріали в режимі відеоконференції, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області стратегічних розслідувань НП України, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , у зв`язку із зайняттям посади головного спеціаліста відділу організації і забезпечення підтримання публічного обвинувачення в суді Черкаської обласної прокуратури, будучи відповідно до ч. 1 ст.1, п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 65-1 ЗУ «Про запобігання корупції» та ст. 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, всупереч вимогам п.3, п.7 ч. 1 ст. 46 Закону у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, подав 01.02.2021 завідомо недостовірні відомості стосовно майна та інших об`єктів декларування (доходів), які відрізняються від достовірних на загальну суму 541141,25 грн., тобто на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та вважав, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-6 КУпАП, виходячи з наступного. Постановою суду від 31.08.2023 протокол про адміністративне правопорушення відносно нього повернутий до Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Стратегічних розслідувань НП України для належного оформлення. 19.10.2023 вказані матеріали були повернуті після дооформлення з іншим протоколом. Вказані обставини підтверджуються тим, що первісний протокол, що надійшов до суду 16.06.2023 року, має реквізити (номер, дату та місце його складання) 08.04.2023 року м. Київ, № 221/2023, усього 8 сторінок друкованого тексту. Натомість протокол, який надійшов до суду 19.10.2023 року, має наступні реквізити: 08.06.2023 року, с. Білогородка, №221/2023, та 6 сторінок друкованого тексту. Тобто такий протокол був складений географічно та територіально у іншому місці (у Київській області), але ж у таку ж дату і за тим же номером та тією ж посадовою особою. Крім того, зменшився за змістом друкованого тексту на 2 сторінки, що загалом виходить за межі будь-якого логічного обґрунтування. Зважаючи на такі обставини він обґрунтовано відмовився від підписання та отримання нового протоколу у справі. Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією № 221/2023 вбачається, що він складений співробітником Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України. Постановою КМУ від 09.10.2019 №867 утворено юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Національної поліції - Департамент стратегічних розслідувань. Однак, на його думку, посадова особа УСР в Черкаській області не мала повноважень на виявлення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією та складання протоколів про такі адміністративні правопорушення, з огляду на те, що Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України не проходив відповідну державну реєстрацію та не містить таких повноважень у Положенні про Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України. Вказує, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено доказів на підтвердження того, що він є суб`єктом адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також має обов`язок подання щорічної декларації про доходи в строк до 1 квітня. Зауважив, що редакція Закону від 20.09.2020 року передбачала подання декларації про доходи особою уповноваженою на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, за період, який неохоплений раніше поданою декларацією. За таких обставин вважає, що подана ним декларація подана у строк та у порядку, відповідно до норм діючого на той час законодавства. Щодо посилання в протоколі про адміністративне правопорушення, що ним у поданій декларації зазначені недостовірні відомості пояснив, що в розділі 6 «цінне рухоме майно» він відобразив вартість транспортного засобу, а саме автомобіля Audi A7, який належить йому на праві власності в розмірі 840 000,0грн., в той час як відповідно до договору купівлі-продажу від 04.08.2020 його вартість становила 800 000,0грн., через те, що кошти в розмірі 40000грн. були витрачені ним на реєстраційні дії під час здійснення купівлі даного транспортного засобу, а відтак впливають на загальну вартість вказаного автомобіля. Крім того вказав, що зазначення ним більшої вартості автомобіля є арифметичною помилкою, яка не може впливати на настання адміністративної відповідальності. Щодо не зазначення у поданій ним декларації відомостей про доходи в розмірі 75 141,25грн. (заробітної плати, отриманої від ТУ ДСА України в м. Києві) вказав, що такі доходи ним було отримано за період роботи з 01.01.2020 по 22.04.2020 року, а відомості про ці доходи він відобразив у поданій ним декларації перед звільненням, на виконання вимог абз. 1 ч.2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» при звільненні на попередньому місці роботи з державної служби. Таким чином вважає, що не було підстав для повторного зазначення даного доходу у поданій ним декларації, яка не охоплює період отриманих ним доходів за період роботи з 01.01.2020 по 22.04.2020 року. Крім того зауважив, що вказана декларація розміщена у вільному доступі на сайті НАЗК, тобто на його думку, окремого доказування не потребує. Щодо не зазначення ним відомостей в декларації про дохід від відчуження автомобіля BMW в розмірі 426 000,0грн. пояснив, що вказаний автомобіль він відчужував по єдиноразовому дорученню іншій особі ( ОСОБА_2 ), а відтак, не був присутнім під час укладання вказаного договору купівлі-продажу. Таким чином, до моменту складання відносно нього первісного адміністративного протоколу, йому не було відомо про здійснення укладання такої угоди від 15.10.2020 на суму 426 000,0грн., оскільки в той день перебував на місці свої роботи в м. Черкаси, а саме в Черкаській обласній прокуратурі. З урахуванням відрахованих сум обов`язкових платежів та вартості переоформлення даного транспортного засобу, від відчуження вказаного автомобіля, фактично отриманий ним дохід склав 411 600,0грн., який ним і було вказано у поданій декларації про доходи за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями. Тобто різниця від суми вказаної в угоді та фактично отриманого ним доходу від продажу автомобіля BMW складає 14 400 грн. і така сума доходу була отримана саме від ОСОБА_2 , на виконання наданого ним єдиноразового доручення. Тому вважає, що недостовірні відомості вказані ним у декларації, поданій за період з 22.04.2020 по 31.12.2020 відрізняються від достовірних на загальну суму 54400 грн., що очевидно не відповідає мінімальній межі за якою настає відповідальність за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП. Зважаючи на наведене, просив закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, а саме за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник Желтухін Є.О. подав до суду письмове клопотання, в якому просив закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, в якому просив звернути увагу на суть адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, що викладена у протоколі, надати йому оцінку за аналогією до кримінального процесуального закону, що за своєю сутністю має відповідати вимогам до змісту обвинувального акту, зокрема містити виклад фактичних обставин правопорушення, які уповноважений суб`єкт вважає встановленими, правову кваліфікацію правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про відповідальність та формулювання обвинувачення. А формулювання, що викладене у протоколі про адміністративне правопорушення від 08.06.2023, не містить у своїй сукупності таких достатніх даних, які б мали свідчити про наявність у діянні ОСОБА_1 ознак правопорушення за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

В судове засідання 09.02.2024 адвокат Желтухін Є.О. не з`явився, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, ОСОБА_1 не заперечував провести судовий розгляд за відсутності захисника.

Прокурор Сапунов Є.М. в судове засідання надав письмовий висновок, який долучений до матеріалів справи, та пояснив, що за результатами повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням за 2020 рік, унікальний ідентифікатор документа 59а5к48c-5629-4d50-a8a6-39е4100543a9 (далі - декларація), поданої ОСОБА_1 , головним спеціалістом відділу організації і забезпечення підтримання публічного обвинувачення в суді Черкаської обласної прокуратури, встановлено, що суб`єкт декларування подав у декларації недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на загальну суму 541 141,25 грн., або від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації за 2020 рік. У зв`язку з чим просив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та, з урахуванням вимог статті 38 КУпАП, провадження закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши пояснення і доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника та думку прокурора, суддя, вивчивши надані докази, приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції»: правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Частиною першою статті 1 Закону України № 1700-VII передбачені спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Постановою КМУ «Про утворення територіального органу Національної поліції» №867 від 9 жовтня 2019, утворено як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Національної поліції - Департамент стратегічних розслідувань.

Відповідно до Положення про Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, завданнями ДСР є реалізація повноважень Національної поліції України в частині боротьби з організованою злочинністю, злочинністю в органах державної влади та місцевого самоврядування, протидії корупції, захисту прав і свобод людини і громадянина та об`єктів права власності від протиправних посягань, а саме: протидія корупції серед посадових осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», вжиття заходів з метою виявлення корупційних правопорушень і правопорушень, пов`язаних з корупцією, та їх припинення відповідно до законодавства України.

Тобто, аргумент ОСОБА_1 про те, що службові особи Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області не мають права складати протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, не знайшов свого підтвердження.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про складання нового протоколу, а не внесення виправлень в протокол, який був раніше судом направлений для належного оформлення, суддя вважає, що він складений правильно, оскільки пункт щодо можливості внесення виправлень, або усунення додаткових записів після його підписання особою, відносно якої складається протокол, відсутній в чинній редакції Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи № 1376 від 06.11.2015. Номер протоколу, обставини вчиненого адміністративного правопорушення та його кваліфікація залишилися незмінними, а місце складання протоколу не впливає на суть вчиненого правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону, Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту 2 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10.06.2016 № 2 «декларації (повідомлення) подаються згідно із Законом шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб - сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Відповідно до ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» (у редакції Закону від 30 грудня 2020 року), особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Суд вважає, що ОСОБА_1 було достовірно відомо, що займана ним посада відноситься до посад державної служби, про що він особисто в дослідженій декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій 01.02.2021, зазначив про це.

Згідно з підпунктом 3 пункту 5 розділу II «Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 10.06.2016 р. № 3 (у редакції наказу Національного агентства з питань запобігання корупції від 12 грудня 2019 року № 168/19) декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в" пункту 2, частини першої статті 3 Закону, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року».

Станом на 31.12.2020 ОСОБА_1 продовжував обіймати посаду державної служби, тому зобов`язаний був подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, яка охоплює період з 01.01.2020 по 31.12.2020 відповідно до вимог ч. 1 ст. 45 Закону.

Згідно з вимогами ч. 1 п. 3 ст. 46 вищевказаного Закону, у декларації зазначаються відомості про цінне рухоме майно, вартість якого перевищує 100 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року, що належить суб`єкту декларування або членам його сім`ї на праві приватної власності, у тому числі спільної власності, або перебуває в її володінні або користуванні незалежно від форми правочину, внаслідок якого набуте таке право.

Частиною 4 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому, в примітці до ст. 172-6 КУпАП зазначено, що відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Тобто, відповідальність за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП може наставати виключно у разі подання завідомо недостовірних відомостей у декларації, які відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 становив 2270,00 грн.

Отже, для настання відповідальності за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП відомості у декларації мають відрізнятися від достовірних на суму від 227000 грн. до 1135000 грн.

Відповідно до довідки № 757/21 від 05.11.2021 про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування перед звільненням за 2020 рік, поданої ОСОБА_1 , головним спеціалістом відділу організації і забезпечення підтримання публічного обвинувачення в суді Черкаської обласної прокуратури, яка проведена в період з 22.06.2021 по 19.10.2021 встановлено, що ОСОБА_1 при складенні та поданні декларації зазначив недостовірні відомості, а саме:

1. У розділі 1 «Тип декларації та звітний період» декларації, суб`єкт декларування зазначив недостовірні відомості, обравши тип декларації «перед звільненням» та вказавши звітний період «22.04.2020 - 31.12.2020».

Відповідно до відомостей, наданих Черкаською обласною прокуратурою, суб`єкта декларування призначено на посаду головного спеціаліста відділу організації і забезпечення підтримання публічного обвинувачення в суді Черкаської обласної прокуратури наказом № 546к від 09.10.2020 та звільнено з посади наказом № 01к від 15.01.2021.

Враховуючи те, що станом на 31.12.2020 суб`єкт декларування обіймав посаду головного спеціаліста відділу організації і забезпечення підтримання публічного обвинувачення в суді Черкаської обласної прокуратури, відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону у нього виник обов`язок подати декларацію за звітний 2020 рік типу «щорічна».

Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 1 декларації зазначив недостовірні відомості, чим не дотримався вимог п. 1 ч. 1 ст. 46 Закону.

2. У розділі 6 «Цінне рухоме майно - транспортні засоби» декларації, суб`єкт декларування зазначив недостовірні відомості про вартість автомобіля марки Audi A7, 2017 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN-код) НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності, вказавши - 840 000,00 гривень.

Відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС України вартість цього автомобіля становить 800 000,00 грн, що також підтверджено договором купівлі-продажу транспортного засобу № 8041/2020/2132916 від 04.08.2020, укладеним суб`єктом декларування з ОСОБА_3 .

Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 40 000,00 гривень.

3. У розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації, суб`єкт декларування не зазначив відомостей про свій дохід у вигляді заробітної плати, отриманої від Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві (), у розмірі 75 141,25 гривні.

Недостовірні відомості відрізняються від достовірних нa суму 75 141,25 гривні.

4. Крім того, суб`єкт декларування не зазначив відомостей про свій дохід від відчуження рухомого майна (крім цінних паперів та корпоративних прав), зокрема транспортного засобу BMW 520І 2012 року, ідентифікаційний помер (VIN-код) НОМЕР_3 , отриманий від ОСОБА_4 у розмірі 426 000,00 гривень.

Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 426 000,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 у розділі 11 декларації зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на загальну суму 501 141,25 грн., чим не дотримався вимог п. 7 ч. 1 ст. 46 Закону.

Отже ОСОБА_1 у розділах 6,11 декларації зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних, на загальну суму 541 141, 25 грн., що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» перевищує 100 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01.01.2021.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , займаючи посаду головного спеціаліста відділу організації і забезпечення підтримання публічного обвинувачення в суді Черкаської обласної прокуратури, при складенні та поданні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування перед звільненням за 2020 рік, зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на загальну суму 541 141,25 грн., тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП підтверджується: обґрунтованим висновком щодо виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією від 18.11.2021; даними перегляду декларації, яку ОСОБА_1 подав 01.02.2021 о 15.09, тип декларації - перед звільненням за звітний період з 22.04.2020 по 31.12.2020; додатком до Декларації про послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 за період 01.01.2021 01.04.2021, з якого вбачається, що ОСОБА_1 увійшов до системи за допомогою кваліфікованого електронного підпису (КЕП) 01.02.2021 о 14:35:49 та подав документ 01.02.2021 о 15:09:05; довідкою № 757/21 від 05.11.2021, про результати проведення повної перевірки декларації особи перед звільненням за 2020 рік, поданої ОСОБА_1 ; листом НАЗК № 41-01/64933-21 від 31.08.2021 про необхідність ОСОБА_1 надання пояснень та документів щодо встановлених розбіжностей у декларації, з метою з`ясування достовірності відомостей, зазначених у декларації, точності оцінки задекларованих активів, наявності ознак конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів; копією реєстраційної картки транспортного засобу, в якій зазначено, що автомобіль «BMW 520i», д.н.з. НОМЕР_4 (попередній знак НОМЕР_5 ), VIN-код НОМЕР_3 належить ОСОБА_1 на підставі перереєстрації ТЗ на нов.влас. по успадкуванню за законом чи зняттям з обліку в органах соцзахисту; копією інформації з ЄДР, з якої вбачається, що автомобіль «BMW 520i», д.н.з. НОМЕР_6 (попередній знак НОМЕР_7 ), VIN-код НОМЕР_3 перереєстрований 28.10.2020 на нового власника ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, укладеному у СГ №7700 від 15.10.2020; копією інформації з ЄДР про реєстрацію автомобіля «AUDI А7», д.н.з. НОМЕР_4 (попередній знак НОМЕР_8 ), VIN-код НОМЕР_2 перереєстрований 04.08.2020 на нового власника ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеному у ТСЦ №8041/2020/2132916 від 04.08.2020; копією договору купівлі продажу транспортного засобу від 04.08.2020 № 8041/2020/2132916, згідно якого ОСОБА_5 продав ОСОБА_1 автомобіль Audi A7, 2017 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN-код) НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_8 , ціна транспортного засобу за домовленістю сторін складає 800 000 (вісімсот тисяч) грн.; копією відповіді на запит ДФС України про те, що ОСОБА_1 за 2 квартали 2020 року отримав заробітну плату від ТУ ДСА в місті Києві в розмірі 75141,25 грн.; копією наказу № 137к від 08.10.2020 про укладення контракту щодо проходження державної служби ОСОБА_1 на період дії карантину; копією наказу № 546к від 09.10.2020 про призначення ОСОБА_1 на посаду головного спеціаліста відділу організації і забезпечення підтримання публічного обвинувачення в суді Черкаської обласної прокуратури; копією наказу Черкаської обласної прокуратури № 01к від 15.01.2021 про звільнення ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 про те, що автомобіль BMW 520i він відчужував по єдиноразовому дорученню іншій особі ( ОСОБА_2 ), а відтак, не був присутнім під час укладання вказаного договору купівлі-продажу і йому не було відомо прізвище нового власника ( ОСОБА_4 ) та сума зазначена у договорі, тому і не висвітлив це в декларації, зазначивши джерелом доходу громадянина України ОСОБА_2 та отриманий від нього дохід в розмірі 411000 грн., суд зазначає, що на підтвердження вказаних доводів ОСОБА_1 не надав жодного достатнього та достовірного доказу про вчинений правочин при зазначених ним обставинах, отримання коштів саме від ОСОБА_2 та не надав суду нотаріально посвідченого доручення на вчинення вказаних дій цій особі, наявність якого прямо передбачена вимогами ч. 3 ст. 245 ЦК України.

Вказана версія була доповнена ним в судовому засіданні 09.02.2024, на підтвердження якої він надав нові документи, а саме: копії розписки від 03.10.2020 про те, що ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_1 автомобіль марки BMW для здійснення передпродажної підготовки та подальшого продажу вказаного автомобіля; копії розписки від 29 грудня 2020 про те, що ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 411600 (чотириста одинадцять тисяч шістсот) грн., передавши останньому 14400 (чотирнадцять тисяч чотириста) грн. за надані ним послуги та ксерокопію паспорту на ім`я ОСОБА_6 , зазначивши, що договору купівлі-продажу автомобіля ОСОБА_6 йому не надавав, а покупцем автомобіля назвав ОСОБА_2 .

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 щодо його версій продажу автомобіля BMW 520i, VIN-код НОМЕР_3 та отримання ним доходу від цього саме від ОСОБА_2 , зазначаючи, що достатніх та достовірних доказів на підтвердження заявленого суду не надано, нотаріально посвідчене доручення на вчинення відчуження транспортного засобу, що прямо передбачено вимогами ч. 3 ст. 245 ЦК України, відсутнє. Адже довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. При цьому ст. 245 ЦК України містить застереження щодо виду довіреностей, зазначаючи, що посвідчення довіреності на розпорядження транспортними засобами має відбуватися з дотриманням вимог Закону України «Про нотаріат».

Крім того, ОСОБА_1 не зазначено в декларації, в розділі «XVІІ. Видатки та правочини» правочин про припинення права власності на вказаний автомобіль, із зазначенням виду та предмету правочину, що б дозволило встановити взаємозв`язок між отриманим доходом та вчиненим правочином з продажу автомобіля.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції», в декларації зазначається інформація про видатки, а також будь-які інші правочини, вчинені у звітному періоді, на підставі яких у суб`єкта декларування виникає або припиняється право власності, володіння чи користування, у тому числі спільної власності, на нерухоме або рухоме майно, нематеріальні та інші активи, а також виникають фінансові зобов`язання, які зазначені у пунктах 2-9 частини першої цієї статті.

Такі відомості зазначаються у разі, якщо розмір відповідного видатку перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року; до таких відомостей включаються дані про вид правочину, його предмет. На письмовий запит Національного агентства суб`єкт декларування надає інформацію щодо найменування контрагента.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП надійшов на адресу суду 16.06.2023, тобто вже з закінченим строком притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією», судам слід мати на увазі, що адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців (на даний час протягом шести місяців, відповідно до змін, внесених Законом України Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель" від 19 вересня 2019 року № 114-IX) із дня виявлення, але не пізніше двох років із дня його вчинення. Продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається. Вказівка законодавця у п. 7 ст. 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст. 38 КУпАП. А сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення повинен дослідити всі обставини справи, встановити, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закрити провадження у справі.

Датою вчинення правопорушення є дата подання ОСОБА_1 декларації -01.02.2021, датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення 08.06.2023, оскільки саме в цей момент спеціально уповноважений суб`єкт, зібравши всі необхідні докази, встановлює наявність в діях особи складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП і для особи, щодо якої цей протокол складений, починають відбуватись правові наслідки.

Зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення та сплив встановленого законом строку. Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є, з-поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Варто зауважити, що нормами КУпАП не встановлено будь-яких обмежень при розгляді справи судом відносно встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, підтвердження чи спростування вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин, суд при прийнятті рішення про закриття провадження на підставі ст. 38 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, зобов`язаний встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні.

Законодавство про адміністративне правопорушення, що ставить вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, в тому числі при накладені адміністративного стягнення, не вимагає зазначення у резолютивній частині такої постанови висновок про визнання винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй правопорушення.

На підставі викладеного, суд визнає ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП та закриває відносно нього провадження по справі на підставі ч. 4 ст. 38 КУпАП, у зв`язку з закінченням двох років з дня вчинення адміністративного правопорушення, протягом яких можливо накласти стягнення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 38, 40-1, 172-6, п. 7 ч. 1 ст. 247, 283-285 КУпАП, ст. 4, 9 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП - закрити у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т. О. Комплєктова