Справа №754/7269/23Головуючий у І інстанції: Вінтоняк Р.Я.
Провадження №33/824/869/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М УКРА Ї Н И

28 березня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Стрижеус А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянськогорайонного суду м. Києва від 12 червня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Деснянськогорайонного суду м. Києва від 12 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладеноадміністративне стягнення у виді двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 5(п`ять ) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. на користь держави.

Не погоджуючись з даним рішенням судді, ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржувану постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. .

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що постанова підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити з викладених підстав.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зі змісту ст.283 КУпАП убачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, оскільки не з'ясував повно і всебічно всіх обставин справи та не перевірив належним чином наявні в справі докази.

Так, щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №328152 від 19 травня 2023 року, згідно з яким, 19 травня 2023 року о 22:30 годин ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, без посвідчення водія відповідної категорії, за що останній вже притягався до адміністративної відповідальності протягом року (постанова серії ЕАР №5516212 від 22 червня 2022 року за ч.2 ст.126 КУпАП), чим ОСОБА_1 , порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

До вказаного протоколу додано: постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від від 22 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП; рапорт поліцейського взводу №2 роти №3 батальйону №1 УПП в Києві ДПП старшого лейтинанта П.Боярчка; довідку про наявність у ОСОБА_1 повторності за ст.126 КУпАП (постанова про адміністративне правопорушення ЕАР №5516212 від 22 червня 2022 року за ч.2 ст.126 КУпАП).

Дослідивши наявні в справі докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП України.

На думку апеляційного суду, такий висновок суду першої інстанції є передчасним, оскільки на його підтвердження достатніх доказів в матеріалах справи немає.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду, згідно копії висновку експерта № 56-2035/35 від 07.07.2023 наданого ОСОБА_1 , вбачається, що 20 травня 2023 року під час перебування на чергуванні КП «Броварський» за адресою: м. Київ, пр-т Броварський,32-А,КП «Биківня», працівниками поліції проведено огляд, в ході якого виявлено та вилучено посвідчення водія на ім`я « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 » серії та номер НОМЕР_2 в рамках кримінального провадження №0000534 внесеного до ЄРДР за ч.4 ст. 358 КК України за ознаками підробки посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Відповідно до вказаного висновку посвідчення водія РФ серії та номер НОМЕР_2 за своїми характеристиками відповідає аналогічним документам, які видавались/видаються уповноваженими органами Російської Федерації.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №328152 від 19 травня 2023 року, згідно з яким, 19 травня 2023 року о 22:30 годин ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, без посвідчення водія відповідної категорії, за що останній вже притягався до адміністративної відповідальності протягом року (постанова серії ЕАР №5516212 від 22 червня 2022 року за ч.2 ст.126 КУпАП), чим ОСОБА_1 , порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП..

Відповідно до п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з положеннями ч. ч. 9, 10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною 5 статті 126КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Повторним відповідно до ст.35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Разом з цим, частиною 2 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

З матеріалів справи убачається, що постановою серії ЕАР №5516212 від 22 червня 2022 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн за ч.2 ст.126 КУпАП за те, що водій, керуючи ТЗ - «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_1 , не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідальність за керування особою транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передбачена ч.1 ст.126 КУпАП, яка, в свою чергу, не утворює повторності по відношенню до ч.5 ст.126 КУпАП.

На думку апеляційного суду, фабула постанови серії ї ЕАР №5516212 від 22 червня 2022 року, винесеної щодо ОСОБА_1 , викладена таким чином, що не узгоджується з диспозицією ч.2 ст.126 КУпАП.

В свою чергу, при апеляційному розгляді справи було встановлено, що ОСОБА_1 має посвідчення водія відповідної категорії.

Відтак, поза увагою суду першої інстанціїзалишилось те, що ОСОБА_1 видавалось посвідчення водія НОМЕР_2 , тобто він має право керування транспортними засобамивідповідної категорії.

Окрім того, постанова серії ЕАР №5516212 від 22 червня 2022 року за ч.2 ст.126 КУпАП оскаржена ОСОБА_1 до Солом`янського районного суду міста Києва.

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 травня 2023 року справу № 760/10067/23 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Єгорова до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2023 року прийнято до розгляду адміністративну справу № 760/10067/23 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за правилами спрощеного позовного провадження

Станом на дату прийняття постанови остаточне рішення у справі не прийнято, а тому постанова серії ЕАР №5516212 від 22 червня 2022 рокуне набрала законної сили.

Інших судових рішень, якими би ОСОБА_1 був позбавлений відповідного права, в матеріалах справи немає та про таку постанову не згадується і у складеному протоколі.

Таким чином, наявними матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що у ОСОБА_1 , якийкерував 19.05.2023року о 22.30 год. у м.Києві по вул.Миргородській,98 транспортним засобом марки «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_1 , маючи права, які були потім вилучені працівниками поліції за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП.

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України", ухваленого 6 вересня 2005 року).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Презумпція невинуватості- є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі - презумпції невинуватості. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.

На думку апеляційного суду, зібрані в справі докази не відповідають критерію «поза розумним сумнівом».

Суд першої інстанції повно і всебічно не з'ясував всіх обставин справи та не перевірив їх доказами, у зв'язку з чим висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вищевказаному правопорушенні є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що оскільки обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджуються належними та допустимими доказами, а наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП,у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню, а провадженняв справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 КУпАП закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події і складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Стрижеус