ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/195/24Головуючий у 1-й інстанції Іванченко А.М.
Провадження № 33/817/228/24 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гданського Н.М. на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Згідно із постановою суду, 11.01.2024 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_1 на автомобільній дорозі М-19341 км керував автомобілем Volkswagen-Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 № ARMF-0310 (повірка дійсна до 02.11.2024 року) та від огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі адвокат Гданський Н.М. просить постанову суду відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях його довірителя складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що працівники поліції належним чином не довели та не задокументували факт порушення ОСОБА_1 ПДР України, а саме керування транспортним засобом без пристебнутого ременя пасивної безпеки.

Вказує на безпідставної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 внаслідок чого усі подальші дії працівників поліції є незаконними та не можуть бути використані як належні та допустимі докази.

Також вважає, що дії поліцейських мають ознаки провокації адміністративного правопорушення, оскільки працівник поліції пропонував йому пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння розяснюючи, що за відмову від проведення огляду не передбачена адміністративна відповідальність.

Вбачає порушення законодавства у тому що до матеріалів справи не долучено сертифікат відповідності та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, який зазначений у додатках до протоколу.

Стверджує, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, оскільки направлення у медичний заклад було оформлене о 21 год. 30 хв. 11 січня 2024 року, тобто до моменту зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вищезазначених вимог судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (відмові особи, яка керує автомобілем від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння) відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується даними, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 502482 від 11.01.2024 року з якого вбачається що, 11.01.2024 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_1 на автомобільній дорозі М-19 341 км керував автомобілем Volkswagen-Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 № ARMF-0310 (повірка дійсна до 02.11.2024 року) та у закладі охорони здоровя відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України;

- направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 11 січня 2024 року, згідно результату огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної поліції у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився;

- копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1225514 від 11.01.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 11 січня 2024 року о 21 год. 30 хв. в м. Збараж по вул. Крушельницької, 7 Тернопільської області водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen-Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в ПДР України;

- свідоцтві про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №П 51 QM 1729 083 22 чинне до 02 листопада 2024 року;

- рапорті поліцейського взводу №1 роти № 2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Бепема С. від 11 січня 2024 року, зі змісту якого слідує, що під час несення служби у складі екіпажу «Юпітер-204» 11.01.2024 року спільно із старшим лейтенантом ОСОБА_2 , патрулюючи на автодорозі М-19 341 км було виявлено транспортний засіб марки Volkswagen-Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , який незрозумілим чином рухався на дорозі у попутному напрямку, після чого зрівнявшись із ним було виявлено, що водій під час руху даним автомобілем обладнаним ременем пасивної безпеки був не пристебнутий ременем безпеки. Після чого було прийнято рішення про зупинку даного транспортного засобу. Водію ОСОБА_1 було роз`яснено причини зупинки. В подальшому у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови, у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest 7510 № ARMF-0310 (повірка дійсна до 02.11.2024 року) від якого ОСОБА_1 відмовився. Також водію було запропоновано пройти огляд в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від чого він теж відмовився. Після чого ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Відносно водія було винесено протокол серії ААД № 502482 від 11.01.2024 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову серії ЕНА №1225514 від 11.01.2024 року;

- розписці ОСОБА_3 від 11 січня 2024 року, в якій вона зобов`язується доставити автомобіль Volkswagen-Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: Тернопільська область, смт. Микулинці, вул. 22 січня, 10;

- відеозаписі з якого вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, незрозуміло рухається по всій дорозі в попутному напрямку з автомобілем патрульної поліції. ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР України, йому були роз`яснені його права та підставу зупинки. В ході спілкування з ОСОБА_1 працівник поліції виявив ознаки алкогольного сп`яніння, що стало підставою для пропозиції водію пройти огляд для визначення стану сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 відмовився. Проїхати в лікувальний заклад для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння водій теж відмовився.

Вказані докази суд першої інстанції вірно визнав належними та допустимими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення, з цим висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стосовно доводів представника про провокацію поліцейськими ОСОБА_1 до відмови від проходження медичного огляду, за яку не передбачена відповідальність, а отже не вчинення адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.

КУпАП не містить визначення поняття провокація, як і в цілому національне законодавство, натомість Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зробив дефініцію такого поняття та критерії для розмежування законних дій співробітників поліції від провокації до вчинення злочину.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів є ряд критеріїв.

Під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним критерієм - наявність у суду можливостей перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням вимог рівності та змагальності сторін.

Підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений (рішення у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Під пасивною поведінкою ЄСПЛ розуміє відсутність будь-яких активних дій, які б спонукали потенційного підозрюваного вчинити злочин.

Таким чином, у разі виявлення за матеріалами кримінального провадження ознак, притаманних провокації злочину правоохоронними органами, суд у судовому засіданні має це перевірити шляхом дослідження відповідних обставин і лише після цього зробити висновок щодо наявності (відсутності) такого факту і, як наслідок, щодо належності, допустимості й достатності доказів у справі для прийняття відповідного процесуального рішення.

При визначенні того, чи обмежилися співробітники правоохоронних органів переважно пасивним встановленням обставин можливого скоєння злочину, ЄСПЛ розглядає два фактори:

- наявність підстав для проведення відповідних заходів;

- роль співробітників правоохоронних органів в скоєнні злочину.

Таким чином, потрібно взяти до уваги наступні обставини: підставу для зупинки; поведінка працівника поліції; ознаки сп`яніння водія; дії водія щодо пропозиції працівника поліції пройти огляд на встановлення стану сп`яніння.

Разом з тим, з переглянутого відеозапису судом не встановлено того, що поліцейські своїми активними діями спонукали водія ОСОБА_1 прийняти рішення про відмову від проходження огляду, навпаки із відеозапису вбачається, що працівник поліції неодноразово пропонує водію пройти огляд на місці зупинки, пояснюючи процедуру проходження огляду, та у медичному закладі, відтак немає підстав вважати, що поліцейські спровокували водія до вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Рішення про відмову від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу було прийнято свідомо ОСОБА_1 без будь-якого тиску. При цьому, ОСОБА_1 , будучи водієм та маючи відповідне посвідчення водія, обізнаний з Правилами дорожнього руху України, зокрема п. 2.5, яким визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апелянта про те, що до матеріалів справи не долучено сертифікат відповідності та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, який зазначений у додатках до протоколу, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки ОСОБА_1 відмовився проходити огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі тому вказані документи йому не предявлялись.

Перевіряючи твердження апелянта щодо недокументування поліцейським и факту порушення ОСОБА_1 ПДР України, а саме керування транспортним засобом без пристебнутого ременя пасивної безпеки, вважаю їх необгрунтованими з огляду на те, що в матеріалах справи міститься копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1225514 від 11.01.2024 року, яка у визначеному законом порядку не скасована, а отже є чинною, з якої вбачається те, що причиною зупинки ОСОБА_1 було те, що він керував автомобілем Volkswagen-Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаний засобами пасивної безпеки та був не пристебнутим ременем безпеки, про що працівники поліції повідомили водія під час зупинки, що відображено на відеозаписах із нагрудних камер поліцейських.

Доводи апелянта про порушення працівниками поліції процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у звязку з оформленням направлення у медичний заклад о 21 год. 30 хв. 11 січня 2024 року, тобто до моменту зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , є неспроможними, оскільки, як вже було зазначено вище водій відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, при цьому на відеозаписі із відеореєстратора службового автомобіля поліцейських зафіксовано направлення водія в заклад охорони здоровя, час складення його письмової форми не вказує на недотримання поліцейськими визначеної ст.266 КУпАП процедури огляду водія на стан алкогольного спяніння.

Відтак, вважаю, що суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З огляду на викладене, постанову місцевого суду щодо ОСОБА_1 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу його представника - без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гданського Н.М. залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя