БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/314/24
Провадження № 3/730/169/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2024 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч.5 ст.126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , будучи постановою серії ББА №556736 від 20.02.2024р. притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст.126 КУпАП, повторно протягом року 04 березня 2024 року о 15-05 год. на 2км автодороги с.Шаповалівка-с.Миколаївка керував автомобілем «ЗАЗ-1103», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія категорії «В», тобто не маючи права керування таким видом транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення адресою місця проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а також шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України від 22.03.2024р., але в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, заяви про відкладення чи слухання справи в його відсутність, письмових пояснень щодо змісту протоколу не подав. Тому, з огляду на зазначені обставини, суд вважає за можливе провести розгляд даної адміністративної справи в межах наявних доказів у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, участь якої відповідно до ст.268 КУпАП не є обов`язковою, що не є порушенням прав цієї особи, передбачених ст.268 КУпАП, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини (рішення в справах «Пономарьов проти України» від 03.04.2008р., «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07.07.1989р.), яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

За змістом вимог ст.7, 9, 245, 252, 280 КУпАП підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони. Під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення питання, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з п.2.1а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Приписами ч.2 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії може бути надано:

- мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії A1, A) - особам, які досягли 16-річного віку;

- автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії B1, B, C1, C, T), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - особам, які досягли 18-річного віку;

- автомобілями з причепами або напівпричепами (категорії BE, C1E, CE), а також призначеними для перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів, - особам, які досягли 19-річного віку;

- автобусами, трамваями і тролейбусами (категорії D1, D, D1E, DE, T) - особам, які досягли 21-річного віку.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, а повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у скоєнні вищевказаного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №188919 від 04.03.2024р., зі змістом якого притягуваний погодився і його підписав, будь яких зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення протоколу працівниками поліції не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять;

- відеозаписом з технічного засобу, де зафіксовано зупинку працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , який повідомляє про відсутність у нього посвідчення водія категорії «В», має ознаки алкогольного сп`яніння й відмовляється від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці та в лікарні;

- постановою поліцейського СРПП ВП №1 (м.Бахмач) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Іванова С.М. від 20.02.2024р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст.126 КУпАП;

- довідкою ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, згідно якої ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував;

З огляду на приписи ст.251 КУпАП зазначені документи та відеозапис з технічного засобу є належними та допустимими доказами в справі про адміністративне правопорушення, тоді як ОСОБА_1 неодноразові судові виклики проігнорував й прийняти участь в розгляді справи не побажав.

Одночасно, суд зазначає, що вимога п.1.3 Правил дорожнього руху зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортними засобами, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання їх є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що з огляду на стандарт «доведеності вини поза розумним сумнівом» у діях ОСОБА_1 було встановлено наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП,і він підлягає адміністративній відповідальності.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд з огляду на приписи ст.33 КУпАП враховує обставини та характер вчиненого правопорушення, ступінь вини порушника, його особу та майновий стан.

Тому, з урахуванням вищевказаних обставин справи, з метою виховного впливу та запобігання скоєння аналогічних правопорушень в подальшому, до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Одночасно суд констатує, що ст.30 КУпАП не перешкоджає застосування судами адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами навіть щодо осіб, які не мають посвідчення водія, оскільки в законі не вживається поняття наявність посвідчення водія чи його відсутність, мова йде про право керування транспортним засобом, яке набагато ширше від визначення поняття посвідчення водія.

Вищенаведений висновок суду грунтується на правовій позиції, викладеній у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 04 вересня 2023 року в справі №702/301/20 за схожих правовідносин, яку в силу засади верховенства права можливо застосувати й у справах про адміністративні правопорушення.

Крім того, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 і додаткове альтернативне адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки він не вперше керує тим самим автомобілем з порушеннями Правил дорожнього руху після спливу короткого проміжку часу з дня виявлення першого правопорушення (два тижні), не маючи посвідчення водія та ще й з ознаками алкогольного сп`яніння, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку притягуваного.

При цьому, суд зважує і на те, що положення ст.28 КУпАП, які регламентують оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, на відміну від ст.29 КУпАП (конфіскація такого предмета), не містять імперативної вимоги, щоб зазначений предмет перебував у приватній власності правопорушника. Адже, суть оплатного вилучення вказаного предмета полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

До того ж, згідно з ч.4, 5 ст.319 ЦК України власність зобов`язує й не може бути використана на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник речі (у даному випадку транспортного засобу) повинен нести ризик передання його у володіння чи користування іншій особі, яка своєю недобросовісною поведінкою може спричинити йому негативні наслідки, у тому числі й позбавити права власності.

Відтак, у цьому випадку взамін оплатно вилученого предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, колишній власник отримує відповідний еквівалент грошей, що не є порушенням принципу «пропорційності втручання в право власності» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути 605,60 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 9, 23, 28, 30, 33, 40-1, 126, 245, 251, 252, 268, 276, 280, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, з оплатним вилученням транспортного засобу - автомобіля «ЗАЗ-1103», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться за місцем проживання ОСОБА_1 .

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. В разі несплати правопорушником штрафу в зазначений строк в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення штраф стягується в подвійному розмірі 81600 (вісімдесят одна тисяча шістсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець