Номер провадження: 33/813/677/24
Номер справи місцевого суду: 946/9121/23
Головуючий у першій інстанції Бальжик О. І. Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

представника за довіреністю особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_2 ,

представника потерпілого - Живори Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 січня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.01.2024 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 119 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_3 визнано винним в тому, що він 03.11.2023 о 19:30, знаходячись по АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив задовольнити клопотання про поновлення пропущеного строку, поновивши строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.01.2024 та закрити провадження по справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Скарга обґрунтована тим, що:

- матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_3 дрібного хуліганства, а сам протокол без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення;

- до протоколу про адміністративне правопорушення не додано відеофіксування події нагрудної камери поліцейського;

-суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- наявне в матеріалах справи відео, це лише відеофрагмент, а не весь відеозапис, і на ньому відсутнє будь-яке вираження нецензурною лайкою ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 . Також в матеріалах справи відсутнє посилання, з яких джерел було витребувано цей відеозапис;

- посилання суду на акт судово-медичного дослідження (обстеження) №303 та медичні довідки за №№5247,5248,5249 як на доказ вчинення ОСОБА_3 правопорушення є незаконним, оскільки вказані документи не підтверджують вираження ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 нецензурної лайки;

- судом першої інстанції проігноровано, що Одеською обласною прокуратурою 11.01.2024 розпочато кримінальне провадження за ч.1 ст.366 КК України щодо можливого службового підроблення, скоєного окремими службовими особами Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області. Зазначив, що 15.11.2023 ані ОСОБА_3 , ані інші свідки- ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області не викликались, а їх допит проводився 09.11.2023 за іншими подіями, аж ніяк не за «нібито» вираження нецензурною лайкою.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Димченко К.Г. в інтересах ОСОБА_3 підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги. Потерпілий ОСОБА_2 та захисник Живора Є.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, слід звернути увагу, що постанова суду винесена 30.01.2024, а апеляційна скарга подана 06.02.2024, тобто в межах десятиденного строку, встановленого ч.2 ст.292 КУпАП. Відтак, строк на апеляційне оскарження апелянтом не порушено.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, заслухавши представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілу особу та представника в його інтересах, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Фактичні обставині, встановлені судом

15.11.2023 відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №006786 за ст.173 КУпАП.

За вказаним протоколом 03.11.2023 о 19.30 год ОСОБА_3 , знаходячись по АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП. Потерпілим зазначено ОСОБА_2 . Свідки відсутні. Вказаний протокол підписано ОСОБА_3 .

Відповідно до рапорту, що міститься на а.с.2, 04.11.2023 до чергової частини Ізмаїльського РВП надійшла заява ОСОБА_2 про прийняття заходів до ОСОБА_6 , який 03.11.2023 о 19:30 за місцем мешкання заявника вчинив сварку, під час якої ображав нецензурною лайкою та забризгав з газового болончика. Вказана заява зареєстрована ЄО за №14196 від 04.11.2023.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.11.2023 прийнята усна заява від ОСОБА_2 та викладено зміст заяви, що наведений вище.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_3 від 15.11.2023, в яких він виклав обставини виниклого 03.11.2023 інциденту.

У судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_3 та його представник Димченко К.Г. просили закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. В обґрунтування правової позиції ОСОБА_3 пояснив, що коли він проходив повз двора потерпілого, його вітчим стояв на подвір`ї біля автомобілю марки «Хюндай». В цей час вибігла належна їм маленька собачка та почала на нього лаяти, у зв`язку з чим, він вдарив її ногою. Після цього ОСОБА_7 та його вітчим на ім`я ОСОБА_8 почали йти в його напрямку, в руках ОСОБА_9 він побачив ніж. Він вийняв з кишені перцевий балончик та розпилив його в обличчя потерпілого. Після цього ОСОБА_7 пішов додому вмивати обличчя та більше не виходив. Коли він дійшов до подвір`я сусіда, ОСОБА_8 вигукнув йому у слід очікувати завтра наряд поліції. У зв`язку з цим, він повернувся до нього та став поперек машини, щоб той не проїхав. В цей момент йому зателефонував батько та він розповів йому про те, що відбувається. Сусід, який був свідком події, в свою чергу, подзвонив його матері та розповів, що він свариться із сусідами. Невдовзі прибігла мати та почала відганяти ОСОБА_8 від нього. Вийшла бабуся потерпілого з тростиною та почала бити нею його матір по руках. Захищаючи матір, він штовхнув ОСОБА_8 , від чого той впав на бабусю. Потім під`їхав батько та відтягнув від них ОСОБА_8 . Більше нічого не відбувалося: ОСОБА_10 підбіг під паркан сусіда, бабця валялася на землі під хвірткою, ОСОБА_7 знаходився у дворі та не виходив. Стверджує, що нецензурною лайкою на адресу потерпілого він не виражався. На додаткове запитання пояснив, чи виражався він нецензурною лайкою під час сутички взагалі, не пам`ятає. Звернув увагу, що між їхньою сім`єю та сім`єю потерпілого тривалий час існують неприязні стосунки, пов`язані із вигрібною ямою. На цьому ґрунті між ними постійно виникають сварки та суперечки.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 03.11.2023 приблизно о 19 год. 30 хв. він з вітчимом приїхали на автомобілі додому. Коли він брав пакети з автомобілю повз них проходив сусід ОСОБА_11 та почав виражатися на їх адресу нецензурною лайкою. Підтверджує, що між їхніми сім`ями тривалий час неприязні стосунки на побутовому ґрунті. Коли він йшов у напрямку будинку з пакетами, почув як хтось кричить. Він озирнувся та побачив, що ОСОБА_12 став поперек автомобілю та не дає вітчиму можливості від`їхати. Коли він підійшов до притягуваного, той дістав газовий балончик та розпилив йому та вітчиму в очі, від чого він отримав опік очей. Потім під`їхали батьки ОСОБА_12 та вчинили бійку, в ході якої зламали його бабці хребет. За фактом побиття вони звернулися із заявою до поліції. На сьогоднішній день за їхньою заявою здійснюється досудове розслідування. Звернув увагу, що їхня собачка, яка нібито почала лаяти на ОСОБА_3 , важить 1 кг.

Представник потерпілого Живора Є.В. вважав, що вина притягуваного підтверджується сукупністю непрямих доказів: медичними довідками про завдання потерпілому та його родичам тілесних ушкоджень, відеозаписом, письмовими доказами. Додатково зазначив, що об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, в діях притягуваного наявна у більшому обсязі, аніж зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. На його думку, окрім того, що ОСОБА_3 виражався нецензурною лайкою, він образливо чіплявся до його довірителя та вітчима та вчиняв інші подібні події, що порушують громадський порядок та спокій громадян.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_4 пояснив, що його сина ОСОБА_3 звинувачують у тому, що він виражався нецензурною лайкою на адресу сусідів, однак він ніколи не чув від нього поганих слів. 09.11.2023 його та його дружину допитав дільничний інспектор поліції ОСОБА_13 за фактом сварки, яка відбулася 03.11.2023 між його сином та сусідами. Свідком конфлікту він не був. Аналогічні за змістом пояснення надала у судовому засіданні і свідок ОСОБА_5 , яка приходиться притягуваному матір`ю.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_14 пояснив, що потерпілий є його пасинком. 03 листопада він разом із пасинком приїхали додому та почали розвантажувати з машини торби. Повз них проходив ОСОБА_3 та почав ображати їх нецензурною лайкою. Вони на нього не реагували. Після цього він перегородив йому дорогу та почав світити йому у вічі ліхтариком, не даючи проїхати та вимовляючи: «Я твой Бог, будете падать предо мной на колени и подчиняться мне» (мовою оригіналу). ОСОБА_15 повернувся з дому та попросив ОСОБА_12 відійти, після чого той бризнув йому перцевим балончиком у вічі. ОСОБА_15 побіг додому вмиватися, а він почав здійснювати рух заднім ходом. Притягуваний не заспокоювався та, здійснюючи рух на нього, продовжував осліплювати його ліхтарем. Він зупинився та вийшов з автомобілю. ОСОБА_12 підійшов до нього та бризнув перцевим балончиком йому у вічі теж. В цей час підбігла матір ОСОБА_12 та вдарила його кулаком у праве око. Потім приїхав батько ОСОБА_12 та вдарив його по потилиці. ОСОБА_12 сильно вдарив його по нозі. Він просив їх припинити протиправні дії, пояснюючи, що тільки-но переніс операцію з видалення грижі. Проте сім`я притягуваного не вгамовувалася. На галас вибігла бабця ОСОБА_15 . ОСОБА_16 , мати притягуваного, вдарила бабцю у плече, від чого та впала та зламала хребет. ОСОБА_12 осліпив його ліхтарем та вдарив ногою у живіт, в ділянку перенесеної операції. Батько ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , продовжував завдавати йому удари. ОСОБА_15 викликав наряд поліції. В той же вечір вони поїхали до міської лікарні, де зафіксували нанесені тілесні ушкодження. За фактом побиття вони звернулися із заявою до поліції. Станом на сьогоднішній день здійснюється досудове розслідування за їхньою заявою. На додаткове запитання пояснив, що ОСОБА_3 виражався нецензурною лайкою по відношенню до всіх.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що невизнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні правопорушення, а також його доводи про те, що він не висловлювався нецензурною лайкою, розцінюються критично, як обраний ним спосіб ухилення від відповідальності за скоєне та до уваги не беруться, оскільки викладені обставини об`єктивно спростовуються дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №006786 від 15.11.2023 року (а.с.1);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.11.2023 року (а.с.3);

-актом судово-медичного дослідження (обстеження) №303 (а.с.54);

-медичними довідкам за №№5247, 5248, 5249 (а.с.55);

-відеозаписом (а.с.56).

Суд прийняв до уваги поведінку ОСОБА_3 , зокрема той факт, що він, перебуваючи у громадському місці, мав можливість йти додому, проте продовжував вчиняти дії, спрямовані на ескалацію конфлікту, свідками якої були інші сусіди.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішення зазначив, що хоча в даній справі про адміністративне правопорушення відсутні прямі докази на підтвердження нецензурної лайки ОСОБА_3 у громадському місці, однак даний факт суддею встановлено на підставі сукупності інших належних і допустимих непрямих доказів, які з урахуванням обставин цієї справи та висунутих на свій захист версій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дозволили встановити винуватість останнього у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом». При цьому пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суддя до уваги не прийняв, оскільки вони не містять інформації щодо предмету доказування.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.173 КУпАП.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

Диспозиція ст.173 КУпАП передбачає вчинення особою дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну чи кримінальну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху, справи приватного обвинувачення, домашнє насильство тощо).

Також з диспозиції зазначеної норми закону вбачається, що одним з елементів об`єктивної сторони є місце вчинення правопорушення громадські місця, тобто місця скупчення громадян, проведення громадських заходів тощо.

Тобто, громадське місце є обов`язковою ознакою, яка підлягає доказуванню під час розгляду справи про адміністративні правопорушення. Громадським місцем визначається вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, є суспільні відносини саме у сфері громадського порядку, а для кваліфікації дій особи за цією статтею встановлення хуліганського мотиву є обов`язковим.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Хуліганство, як правопорушення, виключається за наявності таких умов: конфлікт має місце між знайомими, на ґрунті особистих неприязних відносин, тобто без мотивів явної неповаги до суспільства. У такому випадку дії сторін у конфлікті визнаються правопорушенням в залежності від шкоди, яка спричинена фактично та від передбачення кримінальної чи адміністративної відповідальності за спричинення такої шкоди.

Апеляційним судом встановлено, що висновки суду першої інстанції про доведеність факту події дрібного хуліганства та наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, не підтверджуються належними доказами.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 15.11.2023 та із змісту оскарженої постанови суду ОСОБА_3 03.11.2023 о 19.30, знаходячись по АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок та вчинив правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Отже, протокол складено відносно ОСОБА_3 за вчинення дрібного хуліганства, яке виразилось у висловленні останнім нецензурної лайки в бік ОСОБА_2 , інші дії за протоколом про адміністративне правопорушення в вину ОСОБА_3 не ставляться.

Мотивуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, суд першої інстанції в оскарженій постанові послався на пояснення сторін, свідків (учасників конфлікту), досліджені протокол про адміністративне правопорушення; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; акт судово-медичного дослідження, медичні довідки та відеозапис.

Згідно оскарженої постанови, в суді першої інстанції ОСОБА_3 заперечував свою вину, вказав, що між ним та потерпілим виник конфлікт, в якому, на його думку, винен останній.

Як встановлено з матеріалів справи конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 стався за місцем проживання останнього, біля його будинку за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається чи є вказане місце саме громадським місцем, зазначено лише адресу.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, підтвердження чи спростування скоєння адміністративного правопорушення, апеляційним судом досліджено відеозаписи, на яких зафіксовані обставини подій від 03.11.2023.

Так, з відеозаписів вбачається конфліктна ситуація, що виникла між: з одного боку - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та з іншого боку ОСОБА_2 , ОСОБА_18 . При цьому, ОСОБА_3 вів себе агресивно, нападаючи на ОСОБА_18 та завдаючи йому удари. Разом з тим, відео не містить в собі даних, щодо вживання нецензурної лайки ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_2 (а.с.65).

Апеляційний суд звертає увагу, що виниклий, зокрема між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , конфлікт виник на ґрунті неприязних відносин, що не можна вважати хуліганськими діями.

Також заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що акт судово-медичного дослідження та медичні довідки, на які послався суд першої інстанції, не можуть бути належним доказом вживання ОСОБА_3 нецензурної лайки на адресу ОСОБА_2 .

Крім того, слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Наявний в матеріалах справи рапорт працівника поліції у розумінні ст.251 КУпАП також не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адмінправопорушення. Так, у постанові від 20.05.2020 у справі № 524/5741/16-а Верховний Суд зазначив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів, що під час події 03.11.2023 з боку ОСОБА_3 мала місце нецензурна лайка в громадському місці, що порушувало громадський порядок.

Апеляційний суд наголошує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення сформовані правоохоронним органом без дотримання принципу збирання достатніх та належних доказів на підтвердження події правопорушення.

За таких обставин, визнання ОСОБА_3 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, із загальним зазначенням того, що він виражався нецензурною лайкою чим порушив громадський спокій є недопустимим, оскільки вказані обставини будь-якими достатніми доказами, долученими до справи, не підтверджується.

Суди згідно КУпАП не мають повноважень змінювати зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення кваліфікацію, вони, в таких випадках, закривають провадження, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Отже, суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

За таких підстав, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта про недоведеність вчинення ним адміністративного правопорушення за ст.173 КУпАП є слушними.

Враховуючи викладене та оцінивши наявні в матеріалах провадження докази, апеляційний суд вважає, що висновок судді першої інстанції стосовно того, що в діях ОСОБА_3 містяться ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, є необґрунтованим та безпідставним.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, досліджені апеляційним судом докази вказують на відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та інкримінованого йому за протоколом серії ВАД №006786 від 15.11.2023.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставини та положень п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, оскаржена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 січня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Артеменко