ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 674/626/23

Провадження № 33/4820/62/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому з участю секретаря Мельничук К.С., захисника ОСОБА_1 - Мерінової Н.В., апеляційну скаргу захисника Мерінової Н.В. на постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та застосувано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

За постановою суду, ОСОБА_1 16.04.2023 року о 00 год. 21 хв., в м. Дунаївці по вул. Озерна керував транспортним засобом Toyota Land Kruiser Prado 150, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, поведінка не відповідає обстановці), від огляду на стан сп`яніння у визначеному законом порядку відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник просить постанову Дунаєвецького районного суду від 22 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги аргументує тим, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки протокол, який складено відносно ОСОБА_1 ст.130 ч.1 КУпАП не відповідає вимогам закону; поліцейським грубо порушено процедуру огляду, не роз`яснено процедуру проходження огляду; не забезпечено право ОСОБА_1 на захист, а саме на телефонний зв`язок зі своїм адвокатом під час започаткованої відносно нього процедури огляду; висновок про відмову від проходження огляду зроблений поліцейським передчасно.

Вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотань про повернення справи на доопрацювання, про закриття провадження по справі та визнаючи ОСОБА_1 винним, не спростував доводів сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення, обмежився посиланням на Конвенцію та вибірково застосував рішення ЄСПЛ та залишив поза увагою акти національного законодавства.

Стверджує, що суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту при дослідженні доказів і їх наступної оцінки, що призвело до невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Наголошує на тому, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом вини особи у вчинення адміністративного правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не відповідає вимогам законодавства, оскільки у ньому не вказано його дії щодо ухилення від огляду, точне місце вчинення правопорушення, не зазначено, що відмова від огляду була здійснена під відеозапис, не долучено дані про ОСОБА_1 , а також відсутні докази відсторонення останнього від керування транспортним засобом.

Все це, на думку захисту, мало би бути підставою для повернення судом першої інстанції матеріалів на доопрацювання.

Вказує апелянт, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі (просив дозволу зв`язатися з адвокатом), що підтверджується і відеозаписом. Порядок проходження огляду йому ніхто не роз`яснював.

Вважає, що через грубе порушення порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, невідповідність змісту протоколу про адміністративне правопорушення вимогам Інструкції, відеозаписи, акт огляду та направлення на огляд до закладу охорони здоров`я є неналежними та недопустимими доказами винуватості ОСОБА_1 .

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи захисник Мерінова Н.В. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Мотиви суду

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема відомостями із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 303891 від 16.04.2023 року, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 16.04.2023 року о 00 год. 21 хв., в м. Дунаївці по вул. Озерна керував транспортним засобом Toyota Land Kruiser Prado 150, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, поведінка не відповідає обстановці), від огляду на стан сп`яніння у визначеному законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП (а.с. 2);

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager 6810 ОСОБА_1 не проводився (а.с. 3);

- висновку № 34 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНП «Дунаєвецька ЦРЛ» (а.с.5);

- відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, що додані на диску до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 303891 від 16.04.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі (а.с. 13).

Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

За результатами апеляційного перегляду провадження суд вважає, що суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, є надуманими, і спростовуються наведеними доказами.

Посилання захисника у апеляційній скарзі на те, що працівниками поліції порушено процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки останній не відмовлявся пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі, апеляційний суд вважає неспроможними.

Відповідальність на підставі ст. 130 ч.1 КУпАП настає зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2,3 ст.266 КУпАКП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні вимоги до проведення огляду на стан сп`яніння водія ТЗ дублюються і в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту вивченого відеозапису спеціальних технічних засобів вбачається, що працівниками поліції дотримана процедура медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest» з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а потім запропоновано пройти огляд в медичному закладі, однак по прибутті в КНП «Дунаєвецька ЦРЛ» останній відмовився від його проходження. Фактично огляд на стан сп`яніння не було проведено ні на місці зупинки за допомогою «Drager Alcotest», ні в закладі охорони здоров`я, саме через відмову ОСОБА_1 від огляду.

Твердження апелянта про те, що поліцейськими не забезпечено право ОСОБА_1 на захист, а саме на телефонний зв`язок зі своїм адвокатом, апеляційний суд відкидає оскільки вимогами закону не передбачено забезпечення працівниками поліції участі захисника під час проходження особою огляду на стан сп`яніння, як і обов`язкової участі захисника під час його проведення.

Посилання апелянта на те, що сам протокол не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП не заслуговують на увагу, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ААД303891 № від 16.04.2023 року відповідає вимогам ст.256 КУпАП, щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться на відеозаписах.

Апеляційні твердження, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вказане не спростовує факту вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення, виходячи з відеозапису події зафіксованої 16.04.2024 року. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня графа про відсторонення особи від керування транспортним засобом, тому такі відомості у протоколі не зазначались.

При цьому суд зазначає, що будь-яких зауважень до протоколу від ОСОБА_1 під час його складання не надходило.

Крім того, протокол оцінений судом першої інстанції у сукупності із наявними та допустимими доказами, які доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Відомостей, які піддавали б сумніву достовірність зазначених у протоколі даних про обставини вчинення правопорушення, у справі немає.

Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Отже, судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ст.130 ч.1 КУпАПу виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає відомостям характеризуючим особу правопорушника.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.293, 294 КУпАП, -

постановила:

Апеляційну скаргу захисника Мерінової Н.В залишити без задоволення.

Постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя: