Житомирський апеляційний суд
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Кравчука А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 01 грудня 2023 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 01 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 гривень.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 30 липня 2023 року о 16-37 год. ОСОБА_1 по вул. Короленка, 88 у м. Житомирі керував транспортним засобом ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема зазначив, що працівники поліції безпідставно зупинили його транспортний засіб. Хоча в подальшому і склали постанову за ст. 125 КУпАП за перевищення кількості пасажирів, ніж дозволено у його автомобілі, проте виявили це порушення вже після зупинки. Відеозапис з портативного реєстратора поліцейських є небезперервним, тому не може вважатися належним доказом. Крім того, матеріали справи не містять доказів відсторонення скаржника від керування, що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП.

Вказав, що у його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення недоведена.

Одночасно ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що є військовослужбовцем, водієм зенітного комплексу, а втрата ним посвідчення є неприпустимою. Зазначив, що під час винесення судового рішення він присутній не був та копію постанови не отримував, а про позбавлення права керування дізнався з порталу «Дія» 03 лютого 2024 року. На підставі викладеного вважає, що має право на поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Богунського районного суду міста Житомира щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП винесена 01 грудня 2023 року, копію якої за заявою останній отримав 05 лютого 2024 року (а.с. 43). Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 06 лютого 2024 року (а.с. 44).

Розглянувши клопотання про поновлення строку, перевіривши доводи захисника, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статтей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 424374 від 30 липня 2023 року; письмове направлення до КНП «ОМСЦ» Житомирської обласної ради на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 липня 2023 року, виписаного на ім`я ОСОБА_1 , огляд якого в медичному закладі не проводився, до медичного закладу не доставлявся; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння; рапорт інспектора роти №4 БУПП в Житомирській області ДПП ст. лейтенанта поліції О. Гриб від 30 липня 2023 року; постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді попередження за ст. 125 КУпАП.

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги в частині неповідомлення працівниками поліції причин зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження роз`яснення ОСОБА_1 таких положень Правил дорожнього руху чи інших нормативно-правових актів, чинних під час дії воєнного часу, які б відповідно до зазначених вимог закону давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Згідно відеозаписів із бодікамер інспекторів патрульної поліції, екіпаж патрульних під`їхав, рухаючись за автомобілем ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , зупинили авто відповідним сигналом та проблисковими маячками, запитали куди їде та, помітивши дітей на задньому сидіння автомобіля, вказали на невідповідність кількості пасажирських місць до кількості пасажирів. Потім оглянули речі, які знаходились з боку водійського сидіння, бардачок, багажник та дитячий наплічник. ОСОБА_1 пояснив, що він військовослужбовець у відпустці, везе родину з дітьми на річку. Перевіривши документи водія, поліцейські виказали підозру про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку із запахом алкоголю з ротової порожнини, що ОСОБА_1 заперечив. На пропозицію поліцейського з приводу проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер або в медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився. Пояснив, що не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку зі специфікою роботи. ОСОБА_1 повідомлено про складання відносно нього протоколу за відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння із роз`ясненням його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Після складення протоколу водія повідомлено про відсторонення від подальшого керування транспортним засобом, вилучено посвідчення водія, видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Разом з тим, водій заперечував перебування у стані сп`яніння.

Матеріали справи взагалі не містять доказів оголошення водію про причини зупинки його транспортного засобу і, як наслідок, примусу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи скаржника, що правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП, за яке на ОСОБА_1 складено постанову 30 липня 2023 року, не може вважатися причиною зупинки його автомобіля працівниками патрульної поліції, оскільки автомобіль ВАЗ скаржника має затоновані вікна та його було виявлено вже після зупинки та наближення до транспортного засобу, узгоджуються із переглянутими відеозаписами з місця події.

Крім того, матеріали справи не містять доказів відсторонення скаржника від керування в порушення вимог ст. 266 КУпАП, хоча відеозапис містить попередження ОСОБА_1 про недопущення подальшого руху за кермом автомобіля.

У зв`язку з порушенням поліцейськими ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» щодо неінформування водія ОСОБА_1 про конкретну причину зупинення ними транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, згідно вичерпного перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, апеляційний суд вважає, що у даному конкретному випадку складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості підтверджуються доказами у справі, які не можна визнати допустимими, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Богунського районного суду міста Житомира від 01 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Богунського районного суду міста Житомира від 01 грудня 2023 року скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь