ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/743/24 Справа № 202/1311/24 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Кирпань А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

на постанову судді Індустріально районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Індустріально районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без вилучення транспортного засобу. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 17.12.2023 року о 22 год. 42 хв. в м.Дніпро на пр. Слобожанському 98, здійснював рух на авто Nissan Maxima д.н. НОМЕР_1 при цьому будучи позбавленим права керування транспортним засобами Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська № 1505 від 17.06.2020 року строком на 10 років. Порушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимогу п. 2.1а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказує на незаконність, необґрунтованість рішення місцевого суду, просить постанову судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19.02.2024 року скасувати, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у суді першої інстанції він пояснював, що не керував транспортним засобом, працівники поліції його не зупиняли. Власником автомобіля є ОСОБА_2 , яка пішла до знайомих, а він сидів і чекав її на місці водія. Просить врахувати, що акумуляторна батарея автомобіля була розряджена і автомобіль не міг рухатися. Після приходу власника, працівники поліції передали ОСОБА_2 вказаний автомобіль.

Вказує, що йому нічого не відомо про те, що його позбавляли права керувати транспортним засобом.

У фабулі адміністративного протоколу вказано, що він, ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська № 1505 від 17.06.2020 року строком на 10 років, а в матеріалах справи знаходиться облікова карта адміністративного правопорушення, відповідно до якої постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2020 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 130 КУпАП, згідно якої позбавлено права керування транспортними засобами на 10 років. Дані рішення виносились без його участі та про них йому нічого не відомо, оскільки зазначених рішень він не отримував.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що фіксація адміністративного правопорушення проводилася за допомогою нагрудних камер №473021 та № 473367, записи яких долучені до протоколу, але у судовому засіданні вони не досліджувались, хоча адвокат Кирпань А.Г. у своєму клопотанні вказав на необхідність дослідження цих записів.

Згідно відеозапису, який триває близько 90 хвилин, відсутні будь-які докази про те, що саме 17.12.2023 року о 22.42 годин, апелянт дійсно керував вказаним у Протоколі транспортним засобом, адже з відеофіксації видно, що працівники поліції стоїть біля автомобіля, який не рухається, на місці водія знаходиться ОСОБА_1 . При цьому поліцейські не роз`яснювали йому права, передбачені ст. 286 КУпАП, ст. 63 Конституції України або порядок проходження огляду.

Тобто, як вказує апелянт, докази керування ним транспортним засобом в матеріалах справи відсутні.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кирпань А.Г. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Наполягали, що у той день та час за кермом автомобіля був не ОСОБА_1 , а його знайома, яка на деякий час відійшла, а він просто сидів в салоні автомобіля на водійському місці. Про те, що його було раніше позбавлено права керування траспортними засобами, ОСОБА_1 не знав.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 515313 від 17 грудня 2023 року, згідно якого ОСОБА_1 17 грудня 2023 року о 22 годині 42 хвилини в м. Дніпро, проспект Слобожанський, 98, здійснював рух на транспортному засобі Nissan Maxima д.н. НОМЕР_1 , при цьому будучи позбавленим права керування транспортним засобами Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська № 1505 від 17.06.2020 року строком на 10 років. Порушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимогу п. 2.1а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

Також у протоколі зазначено, що від пояснень ОСОБА_1 відмовився. Документи не вилучалися, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Від підпису та отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення відмовився. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП і повідомлено місце та час розгляду справи (а.с.1);

- рапорт заступника командира взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровській області Насіліч С.В., згідно якого 17.12.2023 року в ході патрулювання Легіон 122 зупинив автомобіль Nissan Maxima д.н. НОМЕР_1 згідно п.3 ст. 35 ЗУ Про національну поліцію за адресою: м. Дніпро. пр. Слобожанський, 98. В ході спілкування встановлено, що за кермом перебуває ОСОБА_1 , при перевірці документів встановлено, що останній позбавлений права керування транспортними засобами строком на 10 років. Також ОСОБА_1 запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі у встановленому законом порядку у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився. Відносно ОСОБА_3 складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП та протокол за ч.5 ст. 126 КУпАП. Від подальшого керування ОСОБА_1 відсторонений, згідно ст. 266 КУпАП. Подію зафіксовано на камер 473021, 4763367 (а.с.2);

- постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7952607 від 16.10.2023 року відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП (а.с.3);

- картку обліку адміністративного правопорушення, відповідно до якої постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2020 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП (а.с.4).

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Вимогами ч.5 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами 2- 4 ст. 126 КУпАП.

Аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні ним транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортним засобом, вчиненого повторно протягом року, при обставинах встановлених постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року, чим він порушив вимоги п.2.1 а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

У свою чергу в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення.

Твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтвердили наявність у його діях складу адміністративного правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП та про необхідність закриття провадження у справі, апеляційним судом оцінюються критично, оскільки вони спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ним транспортним засобом, що він він просто сидів на місці водія і чекав свою знайому - - апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані матеріалами справи.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційним судом були витребувані з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська матеріали адміністративної справи №3/202/1223/2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за дії, вчинені ним за тих же обставин, що інкримінуються ОСОБА_1 у нашій справі за ч.5 ст.126 КУпАП, та досліджено відеозапис з нагрудних камер працівників поліції.

Так, з відеофайлу export-45і6к вбачається, що працівник поліції підійшов до автомобіля, за кермом якого перебуває, як потім було встановлено - ОСОБА_1 , представився та повідомив причину зупинки транспортного засобу. В ході спілкування з водієм ОСОБА_1 поліцейськими встановлено, що останній позбавлений права керування транспортними засобами на строк 10 років, що не заперечувалося і ОСОБА_1 , який вказав, що його водійське посвідчення перебуває у МРЕО. Також у ОСОБА_1 було виявлено ознаки сп`яніння та запропоновано пройти медичний огляд у встановленому законом порядку, на що останній відмовився.

Як вбачається з дослідженого відеозапису, ОСОБА_1 не заперечував факт того, що саме його під час керування транспортним засобом зупинили працівники поліції, також повідомив працівникам поліції, що 17.12.2023 року даним транспортним засобом крім нього ніхто не керував.

При цьому, апеляційний суд вважає, що хоча вказаний відеозапис і не містить факту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , на що звертає увагу апелянт, але в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Отже апеляційні доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, та що працівники поліції його не зупиняли є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

До такого ж висновку дійшов апеляційний суд і щодо твердження апелянта про те, що йому нічого не відомо про винесення рішень про позбавлення його права керування на строк 10 років, та про зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення що він, ОСОБА_1 , позбавлений права керування транспортними засобами Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська № 1505 від 17.06.2020 року строком на 10 років, а в матеріалах справи знаходиться облікова карта адміністративного правопорушення, відповідно до якої постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22.04.2020 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП, згідно якої позбавлено права керування транспортними засобами на 10 років.

Згідно реєстру судовий рішень, постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років.

Також постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40800 грн з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 10 років.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років.

Як вбачається із змісту зазначених постанов, ОСОБА_1 у судові засідання не з`являвся, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справ.

Водночас, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 , знаючи про складання щодо нього протоколів про адміністративне правопорушення та направлення матеріалів до суду, мав реальну можливість приймати участь у судових засіданнях, доводити перед судом свою версію подій та отримувати всю необхідну інформацію щодо стану розгляду справ.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст.17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того апеляційний суд зауважує, що з дослідженого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 особисто повідомив про відсутність у нього водійського посвідчення, яке перебуває у МРЕО. Отже твердження останнього про те, що йому не відомо, що його було позбавлено права керувати транспортними засобами на строк 10 років, не заслуговують на увагу.

Апеляційні доводи про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про те, що ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, а у обліковій карті адміністративного правопорушення, наявній в матеріалах провадження вказано, що ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2020 року є слушними, однак зазначені неточності не спростовують встановлений факт позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на підставі, як постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.06.2020 року, так і постанови Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22.04.2020 року.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення працівниками патрульної поліції вимог ст.268 КУпАП у зв`язку із не роз`ясненням йому прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає, що його права, передбачені ст.268 КУпАП, були відновлені, як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і шляхом подання апеляційної скарги та надання йому можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить - 40800 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без вилучення транспортного засобу, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО