Справа № 539/480/24
Провадження № 3/539/273/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м.Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Просіна Я.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

До Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 08.02.2024 року визначено суддю Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Просіну Я.В.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №313988 від 02.02.2024 року вбачається, що 02.02.2024 року близько 10 год 00 хв громадянин ОСОБА_1 перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , ухилився від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо забезпечення належних умов проживання та навчання своєї доньки ОСОБА_2 , 2018 року народження. Від самого народження дитини по теперішній час не приймає ніякої участі у вихованні, забезпеченні, догляді дитини та самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відповідно до висновку №235 від 30.10.2023 року та подання від 11.01.2024 року №02-1-22/58 Служби у справах дітей Новооржицької селищної ради. ОСОБА_1 порушив ст. 150 Сімейного кодексу України та ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства». У зв`язку з чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що у нього є труднощі в спілкуванні з колишньою дружиною та дитиною, не завжди дитину йому давали для спілкування. Пояснив, що дійсно мається заборгованість по сплаті аліментів, яка утворилася в зв`язку з його фінансовим станом, але наразі він намагається сплачувати аліменти та заборгованість. На теперішній час він не знає повну адресу перебування його малолітньої дитини, лише знає, що вони тривалий час проживають у м.Львів, адресу йому по телефону не кажуть. Ще в липні місяці 2023 року він звертався до Оржицької селищної ради для встановлення фактичного місця проживання його малолітньої дитини, але йому повідомили, що колишня дружина та донька ОСОБА_2 зареєстрована в с.Онішки, але фактично не проживають. На засіданні комісії він повідомляв ці дані, крім того вважає, що комісія в своєму висновку від 30.10.2023 року та в подані від 11.01.2024 року прийшла до передчасних висновків щодо неналежного виконання ним батьківських обов`язків не маючи на то відповідних доказів, оскільки навіть комісії не було повідомлено адреси проживання його малолітньої дитини. Наразі спілкування колишньої дружини зводиться до спілкування з її адвокатом.

Начальник СЮП ВП Лубенського РВП Сорокотяга К.М. в судовому засіданні пояснила, що нею був складений даний адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП на підставі подання начальника ССД Ірини Різник. З батьком була проведена бесіда та складено протокол.

Провідний спеціаліст служби у справах дітей виконавчого комітету Новооржицької селищної ради Дронько Л.В. повідомила, що до служби надійшло звернення ОСОБА_3 про неналежне виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 відносно виховання та утримання доньки ОСОБА_2 . На засіданні ОСОБА_1 був присутній та повідомляв про обставини його виховання та утримання ним його дитини. Рішенням виконавчого комітету Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області від 30.10.2023 року №235 затверджено висновок про неналежне виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 відносно виховання та утримання доньки ОСОБА_2 та вирішено попередити ОСОБА_1 про відповідальність. Крім того, вказано ОСОБА_1 змінити ставлення до виховання дитини. 11.12.2023 року знов звернулася мати дитини з заявою про звернення до органів Національної поліції про притягнення батька дитини до відповідальності за систематичне порушення ним батьківських обов`язків та невиконання рішення органу опіки та піклування, що службою і було зроблено.

Вислухавши учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що вона підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, який повинен встановлюватись на підставі відповідних доказів, що стверджують не тільки наявність правопорушення, а й вини особи у його вчиненні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак, матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог чинного законодавства.

Згідно фабули правопорушення, сформованої у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №313988 від 02.02.2024 року ОСОБА_1 02.02.2024 року близько 10 год 00 хв перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , ухилився від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо забезпечення належних умов проживання та навчання своєї доньки ОСОБА_2 , 2018 року народження. Від самого народження дитини по теперішній час не приймає ніякої участі у вихованні, забезпеченні, догляді дитини та самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відповідно до висновку №235 від 30.10.2023 року та подання від 11.01.2024 року №02-1-22/58 Служби у справах дітей Новооржицької селищної ради. ОСОБА_1 порушив ст. 150 Сімейного кодексу України та ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства». У зв`язку з чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 додано:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №313988 від 02.02.2024 року;

-копію подання начальника ССД Ірини Різник від 11.01.2024 року №02-1-22/58 до начальника Лубенського РВП ГУ НПУ у Полтавській області, про те, що звернулася 11.12.2023 мати дитини, де повідомила, що батько не спілкується з дитиною і у зв`язку з цим просить провести перевірку по їхньому поданню;

-копію заяви ОСОБА_3 від 11.12.2023, про звернення до органів Національної поліції про притягнення батька дитини до відповідальності за систематичне порушення ним батьківських обов`язків та невиконання рішення органу опіки та піклування від 30.10.2023 року;

-копію рішення виконавчого комітету Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області від 30.10.2023 року №235 «Про затвердження висновку про неналежне виконання батьківських обов`язків» та копію висновку про неналежне виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 відносно виховання та утримання доньки ОСОБА_2 , та вирішено попередити ОСОБА_1 про відповідальність. Крім того, вказано ОСОБА_1 змінити ставлення до виховання дитини;

-копію письмових пояснень ОСОБА_1 від 02.02.2024р;

-копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_2 ;

-копію паспорта ОСОБА_1 .

Відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дитини.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких діях: ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єкт адміністративного проступку - фізичні осудні особи - батьки, або особи, що їх замінюють.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно положень ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею ст. 150 СК України визначено коло обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

При цьому законодавець чітко визначив, що такі обов`язки покладено саме на батьків дитини або осіб, що їх заміняють.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не конкретизовано, які саме дії (бездіяльність) особи, що притягається до адміністративної відповідальності, свідчать про ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Крім того, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, крім того, винуватість у скоєнні такого правопорушення особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

В матеріалах даної справи відсутні переконливі докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке ставиться йому в провину, а саме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо належного виховання та забезпечення умов проживання та навчання дитини. Зокрема, відомостей про свідків, які б могли підтвердити, чи спростувати вказані події, відеофіксації обставин події, акту обстеження умов проживання, довідки з дошкільного закладу тощо.

Крім того, додані до протоколу письмові матеріали, не містять доказів того, що ОСОБА_1 02.02.2024 року не виконав рішення виконавчого комітету Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області від 30.10.2023 року №235, щодо налагодження відносин з дитиною.

Водночас, як вбачається з пояснень батька ОСОБА_1 та наданих ним письмових відповідей, саме мати чине перешкоди у спілкуванні з дитиною, адреси фактичного перебування доньки не повідомляє навіть службі у справах дітей за місцем їх реєстрації, тим самим батько позбавлений можливості безперешкодно спілкуватися та бачитися з дитиною, яка як вбачається з пояснень матері наданих 04.08.2023 року на засіданні комісії з питань прав дитини виконавчого комітету Оржицької селищної ради, де розглядалася заява ОСОБА_1 щодо побачень з донькою, постійно проживає в м.Львів та відвідує там садочок, адреси їхнього проживання у місті Львів службі не відомо, як невідомо й батькові.

А тому констатація факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, в протоколі є припущенням, яке на доказах не ґрунтується.

Отже, доходжу висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення, викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Оцінивши всі докази, надані суду в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, доходжу висновку про недоведеність перед судом поза розумним сумнівом наявності в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене провадження у даній справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з недоведеністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Керуючись ст. 7, ст. 184, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 251, 252, п.3 ч.1. ст.284, суддя,

постановив:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Я.В. Просіна