ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/110/24 Справа № 694/383/22 Категорія: : ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Сакун Д. І. Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., за участю правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.05.2022 року якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що складає одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 21.02.2022 року о 17.20 год. по вул. Свободи у м. Звенигородка Черкаської області керував автомобілем «ВА321063» д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому Законом порядку проводився у медичному закладі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9а ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.05.2022 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що складає одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить:

1. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.05.2022 року.

2. Скасувати постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.05.2022 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

3. Закрити провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Вважає оскаржувану постанову такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та такою, що підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи. Необгрунтованість та невідповідність нормам процесуального та матеріального права.

Вказує, що суд не в повній мірі надав оцінку наявним у справі доказам, суд не звернув увагу на відсутність доказів вини ОСОБА_1 .

Наголошує, що із наданих працівниками поліції доказів, вирішальним з яких є протокол та висновок про стан сп`яніння, в них відсутні дані та докази того, що ОСОБА_1 дійсно здійснював керування транспортним засобом, крім того, підписи в протоколі та у висновку про стан сп`яніння йому не належать та виконані іншою особою.

Висновки суду про доведеність його вини у вчиненні правопорушення зроблені без дотримання судом першої інстанції вимог ст. ст. 251-252 КУпАП, тобто без всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів в їх сукупності, а також з порушення вимог ст. 268 КУпАП.

Строк оскарження постанови суду пропущений, у зв`язку з тим, що він не був присутній на розгляді справи, оскільки не був повідомлений про дату та час судового засідання, дізнався про результати розгляду тільки 23.01.2024 року.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.05.2022 року, оскільки про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо лише 23.01.2024 року, а це є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю, що зазначена постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що ОСОБА_1 21.02.2022 року о 17.20 год. по вул. Свободи у м. Звенигородка Черкаської області керував автомобілем «ВА321063» д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому Законом порядку проводився у медичному закладі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9а ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 030102 від 21.02.2022 року, де зазначено, що ОСОБА_1 21.02.2022 року о 17.20 год. по вул. Свободи у м. Звенигородка Черкаської області керував автомобілем «ВА321063» д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому Законом порядку проводився у медичному закладі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9а ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.(а.с.1);

- даними висновку № 101 від 21.02.2022 року щодо результату медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.(а.с.2);

- даними постанови про накладення адміністративного стягнення від 21.02.2022 року на гр. ОСОБА_1 який порушив п.2.1а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2ст.. 126 КУпАП.(а.с.3);

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані наркотичного сп`яніння, та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права, є необґрунтованими.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 030102 від 21.02.2022 року, даними висновку № 101 від 21.02.2022 року щодо результату медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, даними постанови про накладення адміністративного стягнення від 21.02.2022 року на гр. ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що огляд на стан сп`яніння проводився в Звенигородській ЦРЛ у приймальному відділенні медичного закладу лікарем наркологом ОСОБА_2 та висновок лікаря показав наркотичне сп`яніння, внаслідок вживання амфетаміну.

Доводи апелянта про те, що підпис, який міститься в протоколі про адміністративне правопорушення йому не належить, є необґрунтованими, оскільки на (а.с.4) наявні письмові пояснення ОСОБА_1 , де останній поставив підпис, який є аналогічним підписом, як і в протоколі про адміністративне правопорушення.

Надані докази, не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з матеріалами справи.

Факт керування автомобілем та факт освідування в медичному закладі, суд вважає доведеним у судовому засіданні та підтверджується належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені в матеріалах справи докази не суперечать одне одному,

За таких обставин, суддя районного суду дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані наркотичного сп`яніння та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Доводи апелянта, з приводу того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, є необґрунтованими та спростовуються письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 (а.с.4), з яких вбачається, що 21.02.2022 року о 17 год. 20 хв. він рухався на власному автомобілі «ВА321063» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Звенигородка по вул.. Свободи, де був зупинений працівниками поліції. В подальшому був освідуваний в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння та результат показав, що він вживав амфетамін.

Враховуючи викладене, а також сукупність доказів у їх взаємозв`язку, дають підстави зробити висновок про обґрунтоване притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому апеляційні доводи з цього приводу є необґрунтованими.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

За таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови судді від 19.05.2022 року, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.05.2022 року.

Постанову судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.05.2022 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Поєдинок