Справа № 369/2271/23 Суддя в 1-й інстанції Перекупка Г.А.
Провадження №33/824/425/2024 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Бабича М.М., представника іншого учасника ДТП (потерпілого) Дубіневича Р.І. , розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Бабича М.М. на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2023 рок, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрите у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до постанови судді, 15 жовтня 2022 року, о 17 год. 00 хв, на автодорозі М-06 «Київ-Чоп» 21 км, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Renault», номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 16.4 Правил дорожнього руху, здійснив виїзд на перехрестя, на якому утворився затор, при цьому здійснив зіткнення з автомобілем марки «Сitroen», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по перехрестю на дозволений сигнал світлофора. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В апеляційній скарзі захисника Бабича М.М. указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послалася на те, що постанова винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права, обставини з`ясовані не повно. На переконання апелянта, судом першої інстанції не перевірені із належною повнотою обставини дорожньо-транспортної пригоди та інші дані, які мають значення для справи. Зокрема, судом не надано належної оцінки показанням ОСОБА_1 , які підтверджуються відеозаписом на цифровому носії з місця події, відповідно до яких, вантажні автомобілі, які рухались зупинились, що б водій ОСОБА_1 закінчив рух. Крім цього, судом не встановлено, що був складений інший протокол про адміністративне правопорушення щодо іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 . Апелянт звернув увагу, що відповідно до п. 16.4 Правил дорожнього руху забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів. З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується порушення, передбачене п.16.4 Правил дорожнього руху. Однак, судом першої інстанції не взято до уваги обставини зіткнення транспортних засобів, а саме що вантажні автомобілі, які рухались у першій та другій смузі траси зі сторони міста Києва в сторону міста Житомира зупинились, щоб автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зміг закінчити рух. Захисник вказав на те, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями та прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Просив постанову суду скасувати частково в частині визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Бабича М.М., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;

представника іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, Дубіневича Р.І. , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Як вбачається із мотивувальної частини постанови від 15.05.2023 року, судом першої інстанції визнано доведеним те, що у зазначеній вище дорожній обстановці ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 16.4 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів і перебуває у причинному зв`язку із цим пошкодженням.

Між тим, указаний висновок не ґрунтується на зібраних у справі доказах, не відповідає вимогам ПДР України і погодитись із ним не можливо.

Пунктом 16.4 ПДР України передбачена заборона виїзду на будь-яке перехрестя у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів. Аналіз указаної правової норми дає підстави стверджувати про те, що заборона на виїзд на перехрестя діє за наступних умов:

наявність затору на перехресті, який перешкоджає безперешкодному проїзду перехрестя і змушує водія зупинитись на перехресті;

створення цією зупинкою перешкоди для руху інших транспортних засобів і пішоходів. Тобто, затор на перехресті і перешкода для проїзду перехрестя повинні існувати саме на момент виїзду водія на перехрестя. Між тим, цих обставин у ході розгляду справи у суді першої інстанції встановлено не було, а доказів порушення ОСОБА_1 вимог п.16.4 ПДР України у ході провадження у цій справі не здобуто. Так, переглядом наявних у справі відеозаписів встановлено, що ОСОБА_1 виїжджав на перехрестя на дозволений сигнал світлофора, перешкод для безперешкодного проїзду перехрестя у нього не було, затору, який би перешкоджав ОСОБА_1 проїхати перехрестя, вимушував його зупинитись на перехресті та створити перешкоду у русі для інших транспортних засобів у момент виїзду ОСОБА_1 на перехрестя не було. Суд зважає на те, що ОСОБА_1 безперешкодно та без зупинки проїхав проїзну частину автодороги у напрямку м. Києва та розпочав рух по іншій частині цієї автодороги за відсутності затору та перешкод для руху. На думку апеляційного суду, зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на проїзній частині автодороги в напрямку м. Житомира відбулася внаслідок недотримання водіями, які рухалися про цій частині автодороги, вимог п. 16.5 ПДР України в частині надання можливості водієві ОСОБА_1 закінчити проїзд перехрестя. За таких обставин, у діях водія ОСОБА_1 відсутнє порушення вимог п. 16.4 ПДР України. Оскільки порушень інших вимог ПДР України ОСОБА_1 у вину поставлено не було, то у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Неврахування цих обставин призвело до ухвалення судом першої інстанції необґрунтованого рішення про визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження у цій справі із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП. У зв`язку із цим, постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Бабича М.М. задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити із підстав, передбачених п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку із відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ігнатюк