Справа № 372/920/24
Провадження № 3-326/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 лютого 2024 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Кравченко М.В., розглянувши матеріали, що надійшли Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Козятин Вінницької області, українку, громадянку України, зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючу, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

по ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 583385, який складено 16.02.2024 року, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.02.2024 року близько 01 години 20 хвилин, перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке полягало у нецензурній лайці, образ та криків, чим своїми діями завдала шкоди психологічному здоров`ю останнього та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечила, надала письмові пояснення з приводу обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 вину визнала частково, пояснила, що накричала на сина того вечора, бо була у стані сп`яніння та посварилась із цивільним чоловіком, однак вважала, що син викликав поліцію необгрунтовано.

В судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що мати раніше застосовувала до нього фізичне насильство, того вечора сильно кричала, він злякався, що знову може побити його, тому викликав поліцію.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі сурового додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважаю, що факт вчинення вказаного правопорушення підтверджується відповідними доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення від 16.02.2024 року серії ВАД № 583385, усними та письмовими поясненнями потерпілого та іншими матеріалами справи, а також узгоджується із поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Захисна позиція ОСОБА_1 оцінюється непереконливою і такою, що не породжує достатніх підстав для звільнення її від адміністративної відповідальності, оскільки фактичні обставини застосування психологічного насильство нею не спростовуються, а посилання на несуттєвість діяння, заниження ступеню значимості і наслідків своїх діянь свідчать лише про те, що вона не усвідомлює у достатній мірі протиправності своїх діянь, що вказує на високий ризик повторного вчинення домашнього насильства.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінюючи ризики у цій справі слід визнати високою вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, з огляду на характер вчинення правопорушення, поведінку особи, що характеризує відношення до скоєного, зокрема відсутність критичної оцінки власних діянь.

Ступінь небезпеки особи, що притягується до адміністративної відповідальності, для потерпілого від її діянь, її відношення до скоєного, яке в тому числі проявилось у поведінці під час судового розгляду, що свідчила про відсутність розкаяння та готовність знову повторювати неправомірні дії по відношенню до неповнолітнього сина, повідомлені потерпілим відомості про неодноразове застосування домашнього насильства як матір`ю, такі і відчимом, з якими він проживає спільно, ступінь загрози для потерпілого, вважаю достатніми підставами для призначення стягнення, у виді максимального штрафу оскільки жоден із більш м`яких видів стягнень не зможе запобігти вчиненню аналогічних правопорушень у подальшому. Доводи щодо пом`якшення стягнення або звільнення від адміністративної відповідальності слід визнати необґрунтованими з огляду на сукупність обставин історії домашнього насильства у родині.

Обставин, які відповідно до ст. 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення пом`якшували відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення обтяжували відповідальність, судом також не встановлено.

З`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу правопорушника, вважаю достатнім, об`єктивним і справедливим накладення адміністративного стягнення в межах санкції ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу, оскільки на думку суду застосування до нього саме такого виду адміністративного стягнення є достатнім заходом впливу для виправлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових правопорушень в подальшому.

Згідно ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 27, 33, 34, 35, 40-1, 173-2, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Державної судової адміністрації України на рахунок № UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача Казначейство України (УАП); отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби та з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Строк пред`явлення до виконання постанови 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя М.В. Кравченко