ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/115/24 Справа № 695/887/23 Категорія: .1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Бойко Н. В. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м.Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Побиванця Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Побиванця Ю.В. на постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого робітником ПрАТ «Миронівська птахофабрика»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 24 лютого 2023 року о 21 год. 45 хв. на 2 км а/д Софіївка-Гельмязів, керував автомобілем ЗАЗ-11022, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, тест проводився алкотестером «Драгер 6810» при свідках, проба позитивна 2,31 проміле. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, адвокат Побиванець Ю.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 січня 2024 року та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі посилається на те, що на відеозаписі не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Вказує, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння на приладі Драгер не добровільно, а під погрозами з боку військовослужбовця ЗСУ.

Зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки показам свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зафіксованим на відеозаписі про те, що вони помітили автомобіль, який перебував у кюветі, тобто, не бачили як автомобіль рухався. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом також не вбачається із відеозапису. Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості щодо надходження інформації до працівників поліції про керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Також вказує, що під час фіксування пояснень ОСОБА_1 не було враховано його стан, який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, так само не було з`ясовано чи вживав він алкогольні напої до потрапляння в кювет, чи вже після цього.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисника адвоката Побиванця Ю.В. про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію адвоката Побиванця Ю.В. про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 309104 від 24.02.2023 згідно якого, ОСОБА_1 24 лютого 2023 року о 21 год. 45 хв. на а/д Софіївка-Гельмязів, керував автомобілем ЗАЗ 11022, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, тест проводився алкотестером «Драгер 6810» при свідках, проба позитивна 2,31 ‰, чим порушив вимоги п.2.9 а) ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- роздруківки з приладу «Драгер» від 24.02.2023, згідно якої результат тесту: 2,31 ‰;

- пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 24.02.2023 згідно яких, 24.02.2023 близько 21:45 год. на а/д Софіївка-Гельмязів було виявлено автомобіль ЗАЗ 11022, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився у кюветі, за кермом якого перебував п`яний водій, після чого вони зателефонували на лінію 102 та по прибуттю поліції, в їх присутності водій ОСОБА_1 був освідуваний, результат 2,31 ‰;

- відеозапису, переглянутого в суді апеляційної інстанції.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі адвокат Побиванець Ю.В. посилається на те, що на відеозаписі не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки показам свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зафіксованим на відеозаписі про те, що вони помітили автомобіль, який перебував у кюветі, тобто, не бачили як автомобіль рухався. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом також не вбачається із відеозапису. Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості щодо надходження інформації до працівників поліції про керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Зазначені доводи апеляційної скарги є неприйнятними, оскільки під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції досліджено наявний у матеріалах справи відеозапис із портативного відеореєстратора поліцейського із якого вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив факт керування ним транспортним засобом та вживання алкогольних напоїв.

Тобто, наявний у матеріалах даної справи відеозапис із відеореєстратора поліцейського, підтверджує обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Не слугують підставою для скасування оскаржуваного рішення місцевого суду доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння на приладі Драгер не добровільно, а під погрозами з боку військовослужбовця ЗСУ, позаяк із наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння добровільно та без будь-якого примусу з боку працівників поліції. Тоді як дії інших осіб, які не беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, суд не може оцінити, оскільки вони не є предметом розгляду даного провадження. При цьому, ОСОБА_1 чи його представником не надано судових рішень на підтвердження тиску на ОСОБА_1 з боку інших осіб, якими оціненої їх дії по відношенню до ОСОБА_1 , в тому числі щодо застосування до нього погроз.

отримував на свою адресу будь-які види погроз, які б свідчили про реальні наслідки їх настання.

Безпідставними є доводи захисника про те, що під час фіксування пояснень ОСОБА_1 не було враховано його стан, який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, так само не було з`ясовано чи вживав він алкогольні напої до потрапляння в кювет, чи вже після цього, оскільки у матеріалах справи відсутня інформація яка б вказувала на те, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої після потрапляння в кювет, тоді як у матеріалах справи містяться докази на підтвердження щодо вживання останнім алкогольних напоїв до потрапляння в кювет.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 доведена.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.33 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя , -

п о с т а н о в и в:

Постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Побиванця Ю.В., без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба