Справа № 748/2/24 Головуючий у 1 інстанції Кухта В.О.
Провадження № 33/4823/348/24
Категорія - ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Бредюка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бредюка О.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130, ст.36 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 23 грудня 2023 року о 16 год. 10 хв., на 16 км автодороги «Чернігів - Мена - Новгород-Сіверський - Грем`яч», ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, за результатом тесту «АлкоФор 505» 1,380‰, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, в результаті чого здійснив виїзд на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.9 «а», 12.1, 13.1, 13.4 ПДР України.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Бредюк О.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати як незаконну, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. В обґрунтування скарги посилається на те, що матеріали справи не містять доказів, які б вказували на те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Ті особи, які зафіксовані на відеозаписі в якості свідків, у суді допитані не були та безпосередньо ОСОБА_1 не бачили. Зазначає, що під час огляду ОСОБА_1 мав місце збій в роботі приладу «Алкофор 505», оскільки інший час, дата, завищені показники температури та неможливість роздрукувати чек з результатами тестування вказують на це. Крім того, після першого проходження тестування бодікамера ОСОБА_1 не знімала та його реакцію на вказане тестування не зафіксовано.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Бредюка О.М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Як слідує зі змісту апеляційної скарги, захисник оспорює постанову місцевого суду лише в частині визнання ОСОБА_1 винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №184059 від 23.12.2023, ОСОБА_1 , 23 грудня 2023 року о 16 год. 10 хв., на 16 км автодороги Чернігів-Мена-Новгород-Сіверський-Гремяч, керував транспортним засобом «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці за допомогою алкотестера «Алкофор 505», результат - 1,380‰, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП ( а.с.3),

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одними із джерел доказів, у силу положень ст. 251 КУпАП.

Як убачається з інформації з роздруківки приладу «Алкофор 505», результат продування ОСОБА_1 зазначеного спеціального технічного приладу становить 1,380 проміле, з результатом останній погодився та поставив свій підпис (а.с.5).

Посилання апелянта на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що по приїзду на місце ДТП працівників поліції ОСОБА_1 перебував біля автомобіля ВАЗ 21093, після встановлення поліцейським наявної у нього ознаки алкогольного сп`яніння, підтвердив вживання алкоголю. Свідок ДТП ОСОБА_3 вказав, що рухався зі сторони м. Чернігова в напрямку міста Мена, та на перехресті його обігнав автомобіль ВАЗ, після чого він побачив іскри на асфальті, і автомобіль «Skoda», який змінивши напрямок руху слідував йому прямо в лоб, але водій «Skoda» утримав свій автомобіль, зупинивши його. Свідок також відразу зупинив своє авто та вийшовши з нього бачив, що двері автомобіля ВАЗ, який знаходився у кюветі були зачинені і з даного автомобіля ніхто не виходив. Коли ОСОБА_3 підбіг до автомобіля ВАЗ, то побачив, що з передніх пасажирських дверей разом з підлокітником випав ОСОБА_1 . Також на даному відеозаписі зафіксовано хлопчика який говорив, що хоча він і не бачив, хто саме керував транспортним засобом, однак у автомобілі ВАЗ бачив саме ОСОБА_1 , і ніхто, крім ОСОБА_1 , з автомобіля більше не виходив. Працівник поліції на місці вказав на ознаки алкогольного сп`яніння при візуальному огляді та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Алкофор», або в закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога, однак він спочатку відмовився, вказавши, що алкоголь він вживав, перебуває у стані алкогольного сп`яніння, але підстав проходити огляд у нього немає, бо за кермом не їхав, а був пасажиром. Потім він погодився пройти огляд на місці за допомогою газоаналізатора «Алкофор», результат 1,416 проміле, однак у зв`язку з нероздруківкою результатів першого тесту, ОСОБА_1 повторно пройшов тестування повторно і по газоаналізатору покази склали 1,380 проміле. При цьому, ОСОБА_1 жодного разу не висловив заперечень щодо показів газоаналізатора.

Відтак, доводи апелянта, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, є неспроможними, оскільки не знайшли свого обґрунтованого підтвердження та спростовуються дослідженими доказами, які наявні в матеріалах справи.

Той факт, що відеофіксація не здійснювалася безперервно, не є підставою для скасування постанови суду, оскільки на відеозаписі чітко зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, і підстави піддавати сумніву зміст даного відеозапису відсутні.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Посилання апелянта на недійсність результатів приладу Алкофор-505, через порушення п.6 Інструкції, згідно якого огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом, у той час як такого дозволу на такий прилад немає, є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до переліку технічних засобів, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6810», «Alcotest 6820», «Alcotest7410 Plus com», «Алконт 01», який у подальшому був розширений та до нього внесений газоаналізатор Алкофор.

Усі види вказаних газоаналізаторів зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529. На даний час ведення цього реєстру скасовано.

Газоаналізатор «Алкофор 505» відповідає затвердженому типу, був зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і отримав «Сертифікат про затвердження типу засобів вимірювальної техніки» №UA-МІ/1-3161-2015 від 30 березня 2015 року. Відповідно до вказаного Свідоцтва, газоаналізатор Алкофор зареєстрований в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3577-14.

Крім того, газоаналізатор Алкофор пройшов процедуру оцінки відповідності ДП «Укрметртестстандарт» та отримав Сертифікат перевірки типу, який чинний до 04 квітня 2024 року.

Погрішність приладу Алклфор 505 стосовно вимірювання температури повітря не може свідчити про те, що даний прилад надає неправильні показники стосовно вимірювання промілей алкоголю. Окрім цього, даний прилад постійно перебуває у службовому автомобілі працівників поліції, де температура повітря може мати інший показник. За таких обставин різниця в градусах Цельсію не може слугувати підставою для твердження про те, що даний прилад вимірює неправильні показники промілей алкоголю.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, з урахуванням вимог ст.36 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яка є найбільш суворою.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Бредюка О.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний