КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/279/2024 Головуючий суддя у суді першої інстанції: Кравець В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. за участю особи, яка притягаються до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та її захисника Слівенка Вадима Роландовича, потерпілого ОСОБА_2 та його представника Панова Леоніда Володимировича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 13 липня 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 13 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.05.2023 року о 12 год 30 хв ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 , по просп. Л. Курбаса, 18, в м. Києві, при перестроюванні не надала переваги в русі транспортному засобу «ЗАЗ Lanos» д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку в тій смузі, в яку ОСОБА_1 мала намір перестроїтися; внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 10.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою Святошинського районного суду міста Києва від 13 липня 2023 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 13 липня 2023 року, провадження про притягнення до адміністративної відповідальності закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апелянт посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не забезпечено всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи; зазначає, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм автомобіля «ЗАЗ Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 , який не дотримався безпечної дистанції, внаслідок значного перевищення швидкості здійснив зіткнення з транспортним засобом «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

На переконання апелянта, суд першої інстанції необґрунтовано визнав недопустимим доказом висновок експертного дослідження, що істотно вплинуло на обґрунтування доведеності винуватості ОСОБА_1 у порушенні п. 10.3 ПДР України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та її захисника Слівенка В.Р., потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого Панова Л.В., вивчивши адміністративні матеріали, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами та іншими документами.

Порядок дорожнього руху на території України згідно з положеннями Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Відповідно до п. 10.3 ПДР України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що, рухаючись у середній смузі руху, увімкнула правий покажчик повороту, переконалася у відсутності інших учасників руху у правій смузі, розпочала здійснювати маневр перестроювання у праву смугу. Закінчуючи маневр, відчула удар в задню частину свого транспортного засобу. Наполягає, що перед маневром, переконалася, що права смуга вільна, тому вважає, що водій транспортного засобу «ЗАЗ Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 , рухався з великою швидкістю, зважаючу на довжину гальмівного сліду його транспортного засобу, силу удару та пошкодження транспортних засобів.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що він рухався у крайній правій смузі, та метрів за 40 побачив як у його смугу руху почав перелаштовуватися автомобіль «Audi Q5», який не дав йому дороги, в наслідок чого і сталася ДТП. При цьому вказав, що намагався уникнути зіткнення, гальмуючи та скеровуючи свій транспортний засіб праворуч.

Дослідивши в судовому засіданні докази, що містяться у справі про адміністративне правопорушення, зокрема:

- дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №461826, в якому зазначено, що 06.05.2023 о 12:30 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 , по просп. Л. Курбаса 18 в м. Києві при перестроюванні не надала переваги в русі транспортному засобу «ЗАЗ Lanos» д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку в тій смузі, в яку ОСОБА_1 мала намір перестроїтися, при ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 10.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП;

- дані, що містяться в схемі ДТП від 06.05.2023, складеної з дотриманням вимог пункту 4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зокрема, щодо характеру та механізму утворення пошкоджень транспортних засобів (транспортний засіб «ЗАЗ Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 : переднє ліве крило, передній бампер, тріщина переднього лобового скла, ліва фара капот; транспортний засіб «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 : задній бампер, праве заднє крило, кришка багажника, задня права фара, задні праві двері); розташування транспортних засобів після ДТП (транспортні засоби розташовані у крайній правій смузі); слідову інформацію: гальмівний шлях транспортного засобу «ЗАЗ Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 32.0 м.;

- письмові пояснення водія транспортного засобу марки «ЗАЗ Lanos» ОСОБА_2 , надані одразу після події дорожньо-транспортної пригоди, у яких він вказував про те, що їхав у правій крайній смузі, не помітив покажчик повороту на автомобілі іншого учасника ДТП, зі своєї сторони намагався уникнути зіткнення;

- письмові пояснення водія транспортного засобу марки «Audi Q5» ОСОБА_1 , надані одразу після події дорожньо-транспортної пригоди, про те, що вона увімкнула покажчик повороту для зміни напрямку руху і почала плавне перестроювання, після чого відчула удар позаду;

- довідку про результати розгляду матеріалів матеріалів ДТП від 10.05.2023 року, складена слідчим СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві, про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

- висновок експертного дослідження від 12.06.2023 р. № ЕД-19/111-23/27830-ІТ, складений судовим експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Мельником О.Л., про те, що в даній дорожній обстановці при заданих вихідних даних в діях водія транспортного засобу «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 , у діях ОСОБА_1 з технічної точки зору не вбачається невідповідностей вимогам пунктів 10.1, 10.3 ПДР України, - оцінивши наведені докази у розумінні ст.ст. 281, 252 КУпАП, проаналізувавши їх з точки зору об`єктивності та достатності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 , за встановлених обставин, відсутні порушення п. 10.3 ПДР України, а відтак і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент виїзду транспортного засобу «Audi Q5» в праву смугу, вказана смуга була вільна від транспортних засобів, що узгоджується із поясненнями ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційної інстанції у тій частині, що, він побачив транспортний засіб «Audi Q5», який розпочав маневр, метрів за 40, що також підтверджується слідовою інформацією на схемі місця ДТП: гальмівний шлях «ЗАЗ Lanos» складає 32.0 метрів. Отже, на момент, коли ОСОБА_1 розпочала маневр перелаштовування у праву смугу, транспортних засобів, яким вона повинна була надати дорогу, не було, а відтак в даній дорожній обстановці, в діях водія транспортного засобу «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам пункту 10.3 ПДР України.

Доводи адвоката Панова Л.В. про те, що гальмівний слід до схеми місця ДТП внесено після підписання адміністративного протоколу, що нівелює його доказове значення, - є неспроможним, позаяк у судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував, що сліди гальмівного шляху від його транспортного засобу були внесені до схеми місця ДТП одразу на місці події та за згодою всіх учасників ДТП.

З огляду на встановлені судом обставини ( ОСОБА_2 вказав, що побачив, як автомобіль «Audi Q5» розпочав зміну напрямку руху праворуч, за 40 метрів, гальмівний шлях транспортного засобу «ЗАЗ Lanos» склав 32 метри), твердження потерпілого ОСОБА_2 про те, що автомобіль «Audi Q5» раптово виник попереду його автомобіля і він не мав технічної можливості уникнути зіткнення, є неспроможними. Крім того, зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_2 з моменту виникнення для нього небезпеки не був позбавлений можливості зменшити швидкість та зупинити транспортний засіб.

Суд першої інстанції визнав недопустимим доказом висновок експертного дослідження від 12.06.2023 року № ЕД-19/111-23/27830-ІТ з огляду на те, що в ньому відсутні дані про повідомлення експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку. Однак, дослідивши даний доказ, оцінивши його як окремо, так і в сукупності з іншими доказами, суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком, з огляду на те, що даний експертний висновок узгоджується з іншими дослідженими судом доказами та встановленими фактичними обставинами.

Водночас слід зазначити, що згідно з Інструкцією з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України відомості про попередження судового експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання на нього обов`язків відповідно до КК України не зазначаються.

Крім того, за клопотанням адвоката Панова Л.В. у судове засідання апеляційної інстанції був викликаний експерт ОСОБА_4 , який, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, підтримав свій висновок в повному обсязі і надав розгорнуті відповіді на питання у суді апеляційної інстанції.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Панов Л.В. заявляв клопотання про призначення автотехнічної експертизи, яке судом апеляційної інстанції залишено без задоволення, з огляду на те, що питання, поставлені на вирішення експерту, є ідентичним тим, які вирішувалися під час експертного дослідження. При цьому клопотання адвоката належним чином не обґрунтовано, а фактично висловлено незгоду з висновком експертного дослідження.

Отже, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази в адміністративних матеріалах, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 порушень п. 10.3 ПДР України, а відтак - і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до змісту ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, а постанову Святошинського районного суду міста Києва від 13 липня 2023 року - скасувати, провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Святошинського районного суду міста Києва від 13 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Олена СІТАЙЛО