Справа № 642/6287/23
Провадження №3/642/29/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року

м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Петрової Н.М.,

за участі секретаря судового засідання - Усиченко К.І.,

прокурора - Васильця Ю.В.,

захисника - Рябініна С.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові об`єднані матеріали, які надійшли з 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , заступника директора Обласного комунального закладу Харківського академічного театру музичної комедії, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст.172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

26.10.2023 року до Ленінського районного суду м.Харкова з 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшли протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, а саме вчинення заступником директора Обласного комунального закладу Харківський академічній театр музичної комедії ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м.Харкова від 06.11.2023 року протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП на підставі ст.36 КУпАП об`єднано в одне провадження.

Постановою Ленінського районного суду м.Харкова від 12.12.2023 вказані матеріали про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , повернуто для належного дооформлення та додаткової перевірки обставин, начальнику 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України

28.12.2023 до Ленінського районного суду м.Харкова з 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України після дооформлення надійшли вищезазначені протоколи разом з рапортом ст.о/у в ОВС 7-го управління ДСР НП України В.Байрачного від 28.12.2023.

Так, відповідно до протоколу №870 від 24.10.2023 ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника директора Обласного комунального закладу Харківський академічний театр музичної комедії, являючись згідно з п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14.10.2014 суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, діючи умисно, на власну користь, усупереч службовим повноваженням, маючи приватний інтерес, у порушення вимог п.2 ч.1 ст.28 Закону №1700-VII перед визначенням розміру премії директору театру ОСОБА_2 у якого знаходиться в прямому підпорядкуванні, підписанням пропозиції у вигляді листа від 18.11.2021 №83 та поданням цієї пропозиції до Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації не повідомила безпосереднього керівника, а саме: директора театру ОСОБА_2 про наявність у неї реального конфлікту інтересів, чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу №871 від 24.10.2023 ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника директора Обласного комунального закладу Харківський академічний театр музичної комедії, являючись згідно з п. п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14.10.2014 суб?єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, діючи умисно, на власну користь, усупереч службовим повноваженням, маючи приватний інтерес, у порушення вимог п.3 ч.1 ст.28 Закону №1700-VII в умовах реального конфлікту інтересів 18.11.2022 вчинила дії, а саме: на власний розсуд визначила директору театру ОСОБА_2 , у якого знаходиться в прямому підпорядкуванні, розмір премії (один посадовий оклад), власноруч підписала пропозицію у вигляді листа від 18.11.2022 №83 та подала цю пропозицію Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації чим вчинила правопорушення, пов?язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

До того ж, відповідно до протоколу №872 від 24.10.2023 ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника директора Обласного комунального закладу Харківський академічний театр музичної комедії, являючись згідно з п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14.10.2014 суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, діючи умисно, на власну користь, усупереч службовим повноваженням, маючи приватний інтерес, у порушення вимог п.2 ч.1 ст.28 Закону №1700-VII перед визначенням розміру премії директору театру ОСОБА_2 у якого знаходиться в прямому підпорядкуванні, підписанням пропозиції у вигляді листа від 12.12.2022 №90 та поданням цієї пропозиції до Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації не повідомила безпосереднього керівника, а саме: директора театру ОСОБА_2 про наявність у неї реального конфлікту інтересів, чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Також, відповідно до протоколу №873 від 24.10.2023 ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника директора Обласного комунального закладу Харківський академічний театр музичної комедії), являючись згідно з п. п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14.10.2014 суб?єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, діючи умисно, на власну користь, усупереч службовим повноваженням, маючи приватний інтерес, у порушення вимог п.3 ч.1 ст.28 Закону №1700-VII в умовах реального конфлікту інтересів 12.12.2022 вчинила дії, а саме: на власний розсуд визначила директору театру ОСОБА_2 , у якого знаходиться в прямому підпорядкуванні, розмір премії (один посадовий оклад), власноруч підписала пропозицію у вигляді листа від 12.12.2022 №90 та подала цю пропозицію Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації чим вчинила правопорушення, пов?язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнала, просила суд закрити справу за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7, ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП. Зазначила, що вона є заступником директором обласного комунального закладу «Харківський академічний театр музичної комедії» та відповідно до абз.5 ч.5 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», дія розділу VII «Фінансовий контроль» на неї не поширюється, таким чином в її діях відсутній склад вищезазначених адміністративних правопорушень.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Рябінін С.В., який діє на підставі ордеру та Договору про надання правової допомоги» від 18.11.2023, заявив клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що преміювання директора театру за жовтень та листопад 2022 було предметом розгляду з залученням голови профспілкового комітету театру ОСОБА_3 , приймалось Департаментом культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації, тобто органом вищого рівня, а не особисто ОСОБА_1 .

Крім того, звернув увагу суду, що протоколи не містять даних, які б свідчили про об`єктивні та суб`єктивні ознаки реального конфлікту інтересів, наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями.

Адвокат Рябінін С.В. наголосив на тому, що під час підписання ОСОБА_1 листів-запитів про преміювання директора театру ОСОБА_2 у останньої був відсутній приватний інтерес, оскільки вона не могла впливати на об`єктивність чи неупередженість голови профспілкового комітету театру Серьогіна О.І., вчинення або не вчинення дії щодо преміювання директора театру.

На доповнення пояснень зазначає, що не вбачається підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки відсутні належні та допустимі докази, які б підтвердили її вину.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обставини, викладені у протоколах, просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, прокурора, дослідивши протоколи про адміністративне правопорушення, та додані до них документи, суддя приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності ззаконом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись закономі правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Положеннями частини 2 статті 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Диспозиції зазначених статей є бланкетними і лише описують безпосередньо самі правопорушення, але для повного визначення ознак цих правопорушень відсилають до інших галузей права, тобто до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Згідно з приміткою ст. 172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм права, для встановлення факту реального конфлікту інтересів необхідно чітко встановити, що: а) приватний інтерес наявний, б) він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, в) така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Отже, конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 06 жовтня 2010 року №21-рп/2010 (п. 3.2.2.) прямо вказав на необхідність визнання і дії в Україні принципу верховенства права, і на необхідність врахування, насамперед, того, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб», а діяння, яке не відповідає змісту терміну «корупція», не може визнаватись корупційним правопорушенням.

Як вбачається з роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» №223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1 ст.1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім.В.М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Отже, вчиняючи корупційне діяння, особа повинна мати корисливий мотив.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, у тому числі і для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно також встановити наявність обов`язкової сукупності відповідних юридичних фактів: 1) наявність факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, у чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов`язковому порядку має бути відображено як у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, так і у судовому рішенні.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 11 Закону серед повноважень НАЗК передбачено також надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, застосування інших положень цього Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів, захисту викривачів.

Таким чином, роз`яснення та методичні рекомендації НАЗК мають офіційний характер і підлягають врахуванню при застосуванні норм антикорупційного законодавства.

21 жовтня 2022 НАЗК видано Методичні рекомендації № 13 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» (знаходяться у вільному доступі, розміщенні на офіційному сайті НАЗК).

В зазначених Рекомендаціях уповноважений законом орган (НАЗК) надав офіційні роз`яснення та сформулював правову позицію Держави щодо визначення понять і термінів, які стосуються питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а також зорієнтував уповноважені на боротьбу із корупцією органи на відокремлення типових ситуацій, в умовах яких міститься склад конкретного корупційного адміністративного правопорушення, в т.ч. і передбачений відповідними частинами ст. 172-7 КУпАП, від обставин, які виключають подію та склад такого правопорушення.

Так, пункт 2.3. Рекомендацій роз`яснює, що приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними. При цьому, дискреція - це можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох різних варіантів дій, рішень.

На підтвердження цієї позиції НАЗК посилається на: «Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № К(80)2, прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді: дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин»;а також на «Методологію проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5 «Про затвердження Методології проведення антикорупційної експертизи»: дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта» (пп. 2.3.1).

Одночасно в цьому підпункті Рекомендацій НАЗК, наводить «Ознаки дискреційних повноважень, які, зокрема: дають змогу на власний розсуд оцінювати певний юридичний факт, а також обирати одну з декількох можливих форм реагування на нього; надають можливість на власний розсуд обирати міру публічно-правового впливу щодо фізичних та юридичних осіб, його вид, розмір, спосіб реалізації; дають змогу особі обрати форму реалізації своїх повноважень; наділяють особу правом повністю або частково визначати порядок здійснення юридично значущих дій, у тому числі строк та послідовність їх здійснення».

При цьому, науковий висновок щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією, підготовлений 01.03.2018 за дорученням Голови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, відповідно до якого: дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи бездіяти, а якщо діяти - у виборі варіанта рішення чи дії серед варіантів, що прямо чи опосередковано закріплені в законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанта вибору із будь-ким.

Аналізуючи вищенаведені положення КУпАП у сукупності з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», суд акцентує на тому, що адміністративна відповідальність щодо порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає лише за неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Важливим є те, що при вирішенні питання винності особи у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, слід у кожному випадку враховувати конкретні обставини, відносини та зв`язки особи, обсяг її службових/представницьких повноважень під час прийняття того чи іншого рішення.

На думку особи, що склала протоколи №870, №871, №872, №873, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника директора та підписавши вищезазначені накази, вчинила адміністративні правопорушення, передбачені: частиною 1 статті 172-7 КУпАП, а саме неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; а також частиною 2 ст. 172-7 КУпАП, тобто вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Судом встановлено, що згідно наказу Обласного комунального закладу Харківський академічний театр музичної комедії №155-к від 01.09.2021 ОСОБА_1 переведено з посади начальника сторожової служби на посаду заступника директора Обласного комунального закладу Харківського академічного театру музичної комедії з 01.09.2021 на повну ставку з оплатою згідно штатного розпису.

Так, наказом Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації «Про преміювання Ігоря Коваля» № 101 від 23.11.2022 погоджено виплату премії директору Обласного комунального закладу Харківського академічного театру музичної комедії за підсумками роботи за жовтень 2022 у розмірі одного посадового окладу у межах наявних коштів на оплату праці на підставі листа Обласного комунального закладу Харківського академічного театру музичної комедії від 18.11.2022 №83.

Згідно наказу Обласного комунального закладу Харківського академічного театру музичної комедії «Про преміювання» від 24.11.2022 № 71-к, за погодженням з головою ППО ХАТМК Серьогіним О., директора театру ОСОБА_2 премійовано за підсумками роботи за жовтнень 2022 у розмірі одного посадового окладу у межах наявних коштів на оплату праці, із загального рахунку театру на підставі наказу Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації № 101 від 23.11.2022, наказу Міністерства культури і туризму України №745 від 18.10.2005 року «Про упорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки» (із змінами).

Наказом Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації «Про преміювання Ігоря Коваля» № 123 від 15.12.2022 погоджено виплату премії директору Обласного комунального закладу Харківського академічного театру музичної комедії за підсумками роботи за листопад 2022 у розмірі одного посадового окладу у межах наявних коштів на оплату праці на підставі листа Обласного комунального закладу Харківського академічного театру музичної комедії від 12.12.2022 №90.

Відповідно до наказу Обласного комунального закладу Харківського академічного театру музичної комедії «Про преміювання» від 23.12.2022 №76-к, за погодженням з головою ППО ХАТМК Серьогіним О. директора театру ОСОБА_2 премійовано за підсумками роботи за листопад 2022 у розмірі одного посадового окладу у межах наявних коштів на оплату праці, із загального рахунку театру на підставі наказу Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації № 123 від 15.12.2022, наказу Міністерства культури і туризму України №745 від 18.10.2005 року «Про упорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки» (із змінами).

Доводи захисника зводяться до того, що такий порядок виплати премій закріплено Колективним договором Обласного комунального закладу Харківського академічного театру музичної комедії, положенням про оплату праці, положенням про преміювання працівників від 30.12.2016, тобто за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці. Однак на цю обставину не звернув увагу орган, уповноважений складати протокол.

Що стосується неповідомлення у встановленому законом випадку та порядку про наявність в особи реального конфлікту інтересів (частина 1 статті 172-7 КУпАП) суд приходить до наступного.

У відповідності до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено терміни, серед яких приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях; реальний конфлікт інтересів це, суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно положень ст.29 ЗУ «Про запобігання корупції», зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів здійснюється шляхом: 1) усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів; 2) застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень; 3) обмеження доступу особи до певної інформації; 4) перегляду обсягу службових повноважень особи; 5) переведення особи на іншу посаду; 6) звільнення особи.

Таким чином, суд приймає до уваги пояснення захисника про те, що преміювання директора ОСОБА_2 у жовтні та листопаді 2022 прийняті не особисто заступником директора театру ОСОБА_1 , а за погодженням з головою профспілкового комітету театру ОСОБА_3 та на підставі наказу Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації, а тому вона не діяла на власний розсуд.

На аналогічне застосування норм права в подібних правовідносинах орієнтує і НАЗК у згаданих вище Методичних рекомендаціях № 13 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» від 21.10.2022 року.

НАЗК у підпункті 14.1.6 п. 14.1 розділу 14 Методичних рекомендацій наводить приклади практичного застосування вимог Закону щодо встановлення наявності чи відсутності конфлікту інтересів та його врегулювання. Зокрема, у прикладі 3 цього підпункту, констатуючи відсутність умов реального конфлікту інтересів в аналогічній ситуації, НАЗК звернуло увагу, що попереднє погодження іншим органом або уповноваженою особою встановлення розміру стимулюючих виплат керівнику органу державної влади або місцевого самоврядування (або прирівняної до них особі) дає можливість останньому уникати конфлікту інтересів під час прийняття відповідного рішення, оскільки такі повноваження не будуть дискреційними.

Таким чином, аналізуючи наведені положення порядку преміювання працівників Харківського академічного театру музичної комедії, обставини справи та письмові докази, долучені до матеріалів справи, необхідно прийти до висновку про відсутність самостійних дискреційних повноважень у ОСОБА_1 щодо прийняття рішення про преміювання директора театру та визначення розміру премії.

З огляду на вимоги положень про оплату праці та преміювання, зазначені вище документи є доказами відсутності умов реального конфлікту інтересів в цій ситуації, з огляду на позицію НАЗК, викладену у Методичних рекомендаціях від 21.10.2022 № 13.

В свою чергу, відсутність умов реального конфлікту інтересів виключає в діях ОСОБА_1 складу адміністративних корупційних правопорушень, що їй інкримінуються і при обставинах, як вони сформульовані у протоколах, в неї не виникало обов`язку повідомляти про наявність конфлікту інтересів належний орган, що є підставою для закриття справи на підставі ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року зазначено, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Тобто, дотримуючись засади змагальності, за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, суд повинен бути впевнений, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, щодо якої складено протокол.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їй правопорушень не доведена.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, дослідивши та перевіривши в ході розгляду справи усі наявні в справі докази, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складів правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за обставин, викладених як у протоколах про адміністративні правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винною у вчиненні цих правопорушень під час розгляду справи встановлено не було.

При цьому всі можливості для усунення сумнівів судом вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення нею дій, направлених на порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів (не повідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів).

Таким чином, провадження в справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Керуючись ст. 172-7, ст. ст. 247, 283-284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені нею адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст.172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м.Харкова.

Повний текст постанови складено 19.01.2024

Суддя Наталя ПЕТРОВА