Справа № 199/4677/23
ПОСТАНОВА

іменем України

03.01.2024 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП,

за участю: ОСОБА_1 та захисника адвоката Євгеньєвої Л.Д.,

УСТАНОВИВ:

У відношенні ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП, відповідно до якого 27.05.2023 близько 22:00 години за адресою: місто Дніпро, вул. М.Малиновського, 13-А, біля кафетерію «Рів`єра», ОСОБА_1 з хуліганських спонукань підпалював піротехнічні вироби, чим лякав перехожих громадян, порушував спокій громадян.

Санкція ст. 173 КУпАП передбачає можливість накладення стягнення у виді адміністративного арешту.

Згідно ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Як слідує з ч. 1 ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право, в тому числі, брати участь у розгляді справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Бантиш та інші проти України» (заява № 13063/18 та 3 інші заяви) від 06.10.2022 констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з небезсторонністю суду з огляду на відсутність сторони обвинувачення під час провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення виділені з кримінального провадження № 0000410 від 28.05.2023, зважаючи на приписи ст. 7, 250 КУпАП, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права, суд, застосовуючи практику ЄСПЛ, зокрема рішення у справі «Бантиш та інші проти України» від 06.10.2022, звернувся до керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра із листом від 19.12.2023, в якому просив розглянути питання щодо участі прокурора під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП.

02.01.2024 на адресу суду надійшов лист першого заступника керівника Лівобережної окружної прокуратури від 02.01.2024, який просив розглянути справу відносно ОСОБА_1 без участі прокурора, оскільки, на думку першого заступника керівника окружної прокуратури, не передбачено процесуального порядку забезпечення участі прокурора під час розгляду справ про адміністративні правопорушення за ст. 173 КУпАП, а тому він вважав, що суд, розглянувши справу без участі прокурора, буде діяти в межах вимог КУпАП та інших законів України.

За таких обставин дана справа розглянута за відсутності прокурора.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, не визнав, просив закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, оскільки він в компанії друзів відпочивав у кафе «Рів`єра», після чого, залишивши приміщення кафе, підпалив в лісосмузі «фаєр». Підпалюючи «фаєр», він думав, що побачить лише яскравий вогонь, проте «фаєр» почав тріщати, через що він його кинув у річку. Він не мав умислу вчиняти хуліганство та не діяв в цей час з мотивів неповаги до суспільства, оскільки підпал «фаєру» відбувся поза межею закладу харчування та не в зоні житлової забудови. Звернув увагу на те, що за ці дії у відношенні нього також було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 195-6 КУпАП, але постановою судді від 05.07.2023 провадження по справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення і він не може знову нести адміністративну відповідальність за аналогічні дії з огляду на положення ст. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У контексті рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. Санкція ст. 173 КУпАП передбачає досить суворе стягнення у виді адміністративного арешту, а тому дана справа про адміністративне правопорушення розглядається з дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначається суть адміністративного правопорушення.

Стаття 173 КУпАП визначає дрібне хуліганство, як нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Тому об`єктом дрібного хуліганства є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає в активних діях, наприклад: нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та ніші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктом адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство може бути особа, яка досягла на момент його вчинення 16 років.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Елементом суб`єктивної сторони даного правопорушення є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

У той же час протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду справи, в порушення вимог ст. 256 КУпАП та всупереч диспозиції ст. 173 КУпАП, при описі суті правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , не містить відомостей щодо мотиву дій ОСОБА_1 , в ньому не зазначено про те, чи порушив ОСОБА_1 своїми діями громадський порядок, зважаючи на те, що саме громадський порядок є об`єктом дрібного хуліганства і наслідок вчинення дрібного хуліганства у вигляді порушення громадського порядку в сукупності із порушенням спокою громадян вказує на наявність складу даного правопорушення.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення від 27.05.2023 ОСОБА_1 з хуліганських спонукань підпалював піротехнічні вироби, чим лякав перехожих громадян, порушував спокій громадян.

Проте, в цьому же протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що свідків правопорушення не має, потерпілого від дій ОСОБА_1 не було.

Згідно постанови слідчого від 23.11.2023 кримінальне провадження, відомості про яке до ЄРДР внесено 28.05.2023 за № 0000410, закрито на підставі п. 2) ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України). При цьому, слідчий констатував, що жодна особа не звернулася із заявою про визнання її потерпілою внаслідок дій ОСОБА_1 , в діях якого не встановлено як особливої зухвалості, так і виняткового цинізму, що є основними і обов`язковими показниками грубого порушення громадського порядку. Слідчим також зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час допиту в якості свідків повідомили слідчому про те, що вони не бачили хто саме з хуліганських спонукань підпалював піротехнічні вироби, чим лякав перехожих та яких саме перехожих.

Зважаючи на те, що працівники Національної поліції не встановили осіб, спокій яких було порушено діями ОСОБА_1 , приймаючи до уваги відсутність свідків правопорушення або потерпілого у справі, про що зазначив повноважний працівник поліції, складаючи протокол про адміністративне правопорушення, відповідно суддею встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що внаслідок дій ОСОБА_1 було порушено спокій громадян.

Таким чином, відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення посилання на мотив дій ОСОБА_1 , відсутність посилання як на констатацію факту, що внаслідок дій ОСОБА_1 було порушено громадський порядок, відсутність у справі доказів того, що діями ОСОБА_1 було порушено спокій громадян, вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Крім того, слід зазначити, що у відношенні ОСОБА_1 за зберігання та використання піротехнічного засобу біля ресторану «Рів`єра» було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 195-6 КУпАП, проте постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05.07.2023 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 195-6 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в графі: «суть учиненого адміністративного правопорушення» не містить посилання на те, яку норму діючого законодавства України порушено ОСОБА_1 , а суд позбавлений можливості самостійно встановлювати таке порушення та давати оцінку дотримання ОСОБА_1 вимог порядку виробництва, зберігання, перевезення, торгівлі та використання піротехнічних засобів.

У зв`язку із цим слід зазначити, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо використання та обігу піротехнічних виробів» від 11.04.2023 № 3039-IX, частини п`ята сьома статті 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я» від 06.09.2022 № 2573-IV, викладено в такій редакції: «6. Використання феєрверків (піротехнічних виробів, призначених для використання під час розважальних заходів) класів F2, F3, F4 забороняється». Даний закон в цілому набрав чинності лише 06.11.2023, крім пункту 3 цього розділу, який набрав чинності 06.05.2023, згідно якого Кабінету Міністрів України доручено: 1) до набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом; 2) поінформувати Верховну Раду України про стан виконання цього Закону у 2023 році.

Таким чином, повна заборона на використання в Україні феєрверків (піротехнічних виробів, призначених для використання під час розважальних заходів) класів F2, F3, F4 почала діяти лише з 06.11.2023, відповідно дії ОСОБА_1 щодо використання піротехнічних засобів 27.05.2023 не можуть оцінюватися судом з огляду на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо використання та обігу піротехнічних виробів» від 11.04.2023 № 3039-IX, який набрав чинності лише 06.11.2023, оскільки згідно статті 58 Конституції України «закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення».

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), слід виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ в рішеннях у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 також неодноразово вказував на те, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Приймаючи до уваги, що Лівобережна окружна прокуратура міста Дніпра згідно листа від 02.01.2024 не знайшла підстав для участі прокурора під час розгляду цієї справи, суддя, розглядаючи дану справу, не вправі змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка визначає межі розгляду справи судом, оскільки є викладом обставин вчинення адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді, а не судом; також суддя не має права самостійно залучати свідків та відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, діючи таким чином, буде порушувати вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Згідно вимог п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко