Справа № 136/762/23
Провадження № 33/801/254/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванець О. Д.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С. Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 09 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ст.ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 09 січня 2024 року провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП - закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

04 березня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову суду першої інстанції за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження зазначеної постанови, вказуючи, що суд першої інстанції не повідомив його належним чином про судове засідання 09 січня 2024 року, оскаржувану постанову суду він отримав лише 24 січня 2024 року, а в період з 25 січня 2024 року по 07 лютого 2024 року перебував на лікарняному, через пошкодження колінного суглобу, що підтверджується медичним висновком КНП «Вінницької МКЛ № 3» від 25 січня 2024 року, а гіпс було знято 08 лютого 2024 року. Відтак, вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, проте раніше подана ним апеляційна скарга була помилково повернута постановою Вінницького апеляційного суду від 20 лютого 2024 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наведенні підстави для поновлення строку, апеляційний суд вважає, що у поновленні строку на апеляційне оскарження необхідно відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Відповідно до ст. 289 КУпАП у разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів справи, днем винесення оскаржуваної постанови судом першої інстанції є 09 січня 2024 року. Відтак, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, десятим днем оскарження постанови являється 18 січня 2024 року.

ОСОБА_1 раніше, 09 лютого 2024 року, уже подавав на зазначену постанову апеляційну скаргу, яка постановою Вінницького апеляційного суду від 20 лютого 2023 року була повернута через пропуск ним строку її подачі та вказані ним причини пропуску строку апеляційним судом визнанні неповажними.

04 березня 2024 року ОСОБА_1 знову подав апеляційну скаргу із заявою про поновлення строку апеляційного оскарження постанови, не зазначивши інших поважних причин пропуску ним строку апеляційного оскарження, які б, без переоцінки раніше встановлених судом апеляційної інстанції обставин, давали підстави для поновлення строку апеляційного оскарження до 04 березня 2024 року.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась зі скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Доводи заявника про те, що він не був повідомлений про дату час та місце судового розгляду, не заслуговують на увагу, оскільки матеріалами справи підтверджено направлення усієї кореспонденції на зазначену ним же адресу: АДРЕСА_1 та повернення з довідкою АТ «Укрпошта» про те, що адресат відсутній за цією адресою (а.с. 73, 86). Цю ж адресу для листування ОСОБА_1 вказав і у апеляційній скарзі.

В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989).

Умисне зазначення ОСОБА_1 адреси, за якою він не проживає і не перебуває свідчить про використання ним прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи та небажання брати участь на всіх етапах розгляду справи.

Більше того, як вбачається із оскаржуваного рішення, ОСОБА_1 брав участь в судових засіданнях та надавав пояснення суду (а.с. 92 зворот). Крім цього у матеріалах справи наявні докази про повідомлення про усі судові засідання його захисника адвоката Щовінського К. С. У останнє судове засідання 09 січня 2024 року адвокат Щавінський К. С. надав заяву про розгляд справи без участі адвоката та ОСОБА_1 (а.с. 91).

Посилання ОСОБА_1 в якості поважності причин пропуску строку оскарження на перебування на лікарняному е заслуговують на увагу, оскільки цим обставинам в якості поважних причин раніше уже надавалась оцінка апеляційним судом. Ці обставини не є поважними з огляду на наступне.

ОСОБА_1 було достеменно відомо про розгляд справи відносно нього, в тому числі і щодо судового засідання 09.01.2024 року, впродовж розгляду справи він користувався правовою допомогою. З урахуванням поданої його представником заяви про розгляд справи у їх відсутність (а. с. 91), ОСОБА_1 як особа, щодо якої триває судове провадження ще з травня 2023 року, про яке йому відомо, повинен був з розумним інтервалом цікавитися результатами судового засідання, призначеного на 09.01.2024 року.

За вказаних обставин, звернення ОСОБА_1 аж 24 січня 2024 року до суду із заявою про видачу копії оскаржуваної постанови та подальша тимчасова непрацездатність жодним чином не може являтись підставою для відліку строку на апеляційне оскарження з цієї дати, так як об`єктивних перешкод вчасно дізнатися про результати розгляду справи у ОСОБА_1 не було.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року, «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

Наведена ініціатором відповідного клопотання причини пропуску строку на апеляційне оскарження не являються поважними причинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто такими, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції у строк, визначений законом і такі обставини мають бути підтверджені скаржником.

З урахуванням наведеного, а також того, що ОСОБА_1 не був позбавлений права оскаржити судове рішення у строки, передбачені діючим КУпАП, суд вважає за необхідне відмовити у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Таким чином, у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження необхідно відмовити, а апеляційну скаргу у відповідності до вимог ст.294 КУпАП, повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП, Вінницький апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 09 січня 2024 року - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: С. Г. Копаничук