Справа № 728/402/24 Головуючий у 1 інстанції Глушко О. І.
Провадження № 33/4823/339/24
Категорія - ч.1 ст.164 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Ковалюха В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Ковалюха В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 03 лютого 2024 року о 13 год 10 хв, по вул. Батуринській, 50, в м. Бахмач, Чернігівської області, ОСОБА_1 здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів транспортним засобом, а саме автомобілем марки ВАЗ 211540, д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним як таксі, без державної реєстрації та ліцензії на даний вид господарської діяльності.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Ковалюх В.М. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що місцевий суд не з`ясував всі обставини справи, належно не оцінив докази в їх сукупності, що призвело до постановлення необґрунтованого рішення. Вказує, що в матеріалах справи відсутні пояснення свідків, ймовірних пасажирів транспортного засобу, що могли б підтвердити систематичність вчинення пасажирських перевезень на таксі. Також відсутні відомості у вигляді витягу з реєстру платників єдиного податку та свідоцтва платника податку, якими можна підтвердити чи спростувати факт підприємницької діяльності ОСОБА_1 . Апелянт вказує, що викладені в протоколі обставини вчинення правопорушення відображають разову дію, яка мала місце 03.02.2024, без підтверджень та допустимих доказів, а не систематичну діяльність, яка має здійснюватися протягом певного періоду часу. Крім того, ні в протоколі, ні в постанові суду не зазначені конкретні нормативні акти, які порушив ОСОБА_1 ; не вказано, кому саме останній надав послуги з перевезення, та який дохід отримав.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Ковалюха В.М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 ст. 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

З диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП випливає, що вона носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих незаконних діянь, які врегульовані законом.

Згідно зі статтею 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає, зокрема, такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №586585 від 03.02.2024, ОСОБА_1 , 03 лютого 2024 року о 13 год 10 хв, по вул. Батуринській, 50, в м. Бахмач, Чернігівської області, здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів транспортним засобом, а саме автомобілем марки ВАЗ 211540, д.н.з. НОМЕР_1 , облаштованим як таксі, без державної реєстрації та ліцензії на даний вид господарської діяльності, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП (а.с.2).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення ОСОБА_3 неправомірних дій та є одним із джерел доказів, відповідно до положень ст.251 КУпАП.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського слідує, що транспортний засіб, на якому вмонтовано знак таксі, під керуванням ОСОБА_1 , був зупинений працівниками поліції. В ході спілкування з поліцейськими водій повідомив, що протягом тривалого часу надає послуги з перевезення пасажирів на таксі, ліцензії на даний вид діяльності не має.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП адміністративного правопорушення; що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь належні докази й на такі не вказується в апеляційній скарзі.

Доводи апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено яку статтю нормативно-правового акту, яким регулюється провадження господарської діяльності, порушив ОСОБА_1 , є непереконливими, тому що останній не був позбавлений можливості надати у протоколі пояснення щодо незгоди з ним. З відеозапису вбачається, що зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, від підпису та отримання копії протоколу відмовився, при цьому будь-яких зауважень щодо його змісту чи клопотань не заявляв.

Крім цього, з аналізу санкції ч.1 ст. 164 КУпАП можливо дійти до висновку, що у вищенаведеній статті передбачена пряма заборона на провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкти господарювання та без отримання ліцензії на провадження господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Сам по собі факт обладнання автомобіля відповідним розпізнавальним ліхтарем відносить його до таксі, а особа, яка таким автомобілем керує, набуває ознак суб`єкта господарювання, відтак повинна бути у встановленому законом порядку зареєстрована як фізична особа підприємець та мати при собі ліцензію перевізника. Тому, доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 займався господарською діяльністю, апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовуються наведеним вище, і в свою чергу, визнає їх такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєне.

Безпідставними є також твердження апелянта про відсутність у матеріалах справи відомостей, кому ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення, тому що положеннями статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачена відповідальність автомобільного перевізника за експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензії, незалежно від того, чи надавалась безпосередньо на момент перевірки послуга з перевезень пасажирів, зокрема, перебували чи ні пасажири в автомобілі.

Крім того, зафіксовані на відеозаписі пояснення ОСОБА_1 свідчать про систематичність його діяльності з надання послуг таксі.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, оскільки він здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів транспортним засобом, обладнаним як таксі, без державної реєстрації та ліцензії на даний вид господарської діяльності, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, в межах санкції ч.1 ст.164 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Ковалюха В.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний