П О С Т А Н О В А

Іменем України

26.02.2024 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

15.02.2024 року близько 09.00 год. ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, шарпав за одяг, штовхав, наносив удари, однак тілесних ушкоджень не спричинив, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.173- КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, про причини невки суд не повідомив.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_1 є її колишнім співмешканцем, який 15.02.2024 року штовхав її ногами, погрожував, забрав телефон, який їй подарував, хамив, образливо чіплявся, вона сиділа на ліжку і не могла сказати ні слова, потім вирвалась і втікла до двоюрідної сестри ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні 23.02.2024 року повідомила, що близько 10.00 год. ОСОБА_3 є її двоюрідною сестрою, яка просила її щось зробити, допомогти, оскільки співмешканець ОСОБА_1 бив та викрав телефон у ОСОБА_3 , просила викликати поліцію.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що давно знає ОСОБА_3 , неодноразово чула, як ОСОБА_1 обзиває її, захищала від нього, очевидицею події 15.02.2024 року не була.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засідані повідомила, що знає ОСОБА_3 , бачила неодноразово, як ОСОБА_1 ображав ОСОБА_3 , очевидицею події 15.02.2024 року не була.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При оцінці доказів суд керується принципом "поза розумним сумнівом», а саме, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад вказаного вище адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 вчинив умисні дії психологічного характеру щодо своєї співмешканки - потерпілої ОСОБА_3 що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД 3728229 від 15.02.2024, поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 від 15.02.2024 року, пояснення свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 від 26.02.2024 року.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, доведена повністю.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, ступінь вини у скоєному, дані про особу порушника, беручи до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім того, ст.40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст.173-2, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605 гривень 60 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Суддя Мигаль Г.П.