П О С Т А Н О В А

Іменем України

16.01.2024 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Ванівський Ю.М. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.2 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

15.07.2023 року о 02 год. 32 хв. у м. Львові по вул. Володимира Великого, 113, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 3181 д.н.з. НОМЕР_1 повторно протягом року з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager та у медичному закладі водій відмовився. Подія зафіксована на нагрудний відео реєстратор.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча неодноразово повідомлявся про дату та час судових засідань, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до Глави 21 КУпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, положенням ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено вичерпний перелік категорій справ, коли присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, у зазначений виключний перелік не входить.

Крім того, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання також не з`явився. Ним неодноразово заявлялись клопотання про відкладення судового засідання (16.10.2023, 13.10.2023, 11.12.2023). В клопотанні про відкладення судового засідання від 11.12.2023 року захисник вказує, що ОСОБА_1 бажає особисто взяти участь у судовому засіданні, однак на даний час проходить військову службу. До клопотання додано посвідчення серії НОМЕР_2 , згідно якого ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Національній гвардії України. Проте актуального наказу про проходження ОСОБА_1 військової служби до суду не надано.

Відтак таку поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника суд вважає свідомим затягуванням розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та уникнення адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Частиною 2 ст.130 КУпАП встанволено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Отже, ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення крім іншого є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Фактично відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП є підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Відповідно до положень пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №025159 від 15.07.2023 року, 15.07.2023 року о 02 год. 32 хв. у м. Львові по вул. Володимира Великого, 113, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 3181 д.н.з. НОМЕР_1 повторно протягом року з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager та у медичному закладі водій відмовився. Подія зафіксована на нагрудний відео реєстратор.

А відповідно до пунктів 6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Аналіз таких нормативних актів вказує, що огляд водія транспортного засобу проводиться з використанням спеціальних технічних засобів, яким у даній справі є прилад «Драгер». Однак, у випадку незгоди водія з результатами такого приладу, водій повинен бути направлений в заклад охорони здоров`я для проведення відповідного медичного огляду на предмет виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Крім цього вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, доведена:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №025159 від 15.07.2023 року;

роздруківкою приладу Drager Alcotest 6820, тест №1618, результат тесту 2,17 проміле;

відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, на якій зафіксовано подію за участю ОСОБА_2 ;

довідкою інспектора ВАП УПП у Львівській області капітана поліції Н.Дяків від 20.07.2023 року про те, що станом на 20.07.2023 року за громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 транспортні засоби на території України не зареєстровані;

довідкою інспектора ВАП УПП у Львівській області капітана поліції Н.Дяків від 20.07.2023 року про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав 16.10.2021 року посвідчення водія серії НОМЕР_3 , статус «підлягає вилученню»;

довідкою інспектора ВАП УПП у Львівській області капітана поліції Н.Дяків від 20.07.2023 року про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягався 05.12.2022 року Залізничним районним судом м. Львова до адміністративної відповідальності за скоєння 18.09.2022 року правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік;

постановою серії ЕАС №7337204 від 15.07.2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП;

рапортом інспектора поліції.

Дані докази в своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_1 , 15.07.2023 року дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Оцінюючи вищевказані документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Таким чином, суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повторно протягом року, а тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: особу правопорушника, характер вчиненого ним правопорушення, яке становить підвищену загрозу заподіяння шкоди і посягає на громадську безпеку, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому, стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що автомобіль марки BMW 3181 д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 , а згідно довідки інспектора ВАП УПП у Львівській області капітана поліції Н.Дяків від 20.07.2023 року, станом на 20.07.2023 року за громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 транспортні засоби на території України не зареєстровані

Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОтжеОСОБА_1 який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 коп., із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Ванівський Ю.М.