Справа № 133/3661/23
Провадження № 33/801/174/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кучерук І. М.
Доповідач: Медяний В. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Медяного В.М.,

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

та його захисника Пилипенка В.П.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Пилипенка В.П., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 01 лютого 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 01 лютого 2024 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору на користь держави на номер рахунку (IBAN) UA0026001; отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , Казначейство України (ЕАП).

Не погодившись із зазначеною постановою, захисник Пилипенко В.П., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 01 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі захисник зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою. Посилається на порушення працівниками поліції порядку огляду водія на стан сп`яніння, що полягало в нероз`ясненні до складання протоколу права на правову допомогу та інших прав, передбачених законом. Натомість вказані права були роз`яснені після складення протоколу.

Зазначає, що відеозапис з нагрудних камер працівників поліції не є безперервним і на ньому зафіксовано лише те, що було вигідно поліцейським. Працівники поліції не реагували на пояснення ОСОБА_1 , який вказував, що після ДТП випив енергетичний напій та каплі Барбовал, вказане також поліцейські не записали в пояснення. Навпаки продиктували підзахисному записати, що випив 100 грам горілки в 14 годині і керував автомобілем. Суд безпідставно не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , яка спростовувала факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. На його переконання, невиконання водієм ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом Ford Tranzit, вимог п.12.3 ПДР України є у причинному зв`язку із настанням ДТП. Відповідно для підтвердження вказаного було заявлено клопотання про проведення судової автотехнічної експертизи, однак у його задоволенні судом було відмовлено.

У судовому засіданні захисник Пилипенко В.П. та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу просили її задовольнити.

ОСОБА_1 пояснив суду, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, вказував про це поліцейським. Разом з тим, перед приїздом поліцейських пив енергетичний напій та каплі Барбовал. ДТП сталася з вини водія ОСОБА_3 , який допустив порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху. Обставини, викладені в протоколі, не відповідають фактичним обставинам. Також вказав, що йому не було роз`яснено право на захист та право про отримання правової допомоги.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Так, висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними в справі доказами.

Зокрема, керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №135818 від 10.11.2023, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленням на огляд водія, результатом тесту на приладі "Драгер" 1,57%, поясненнями ОСОБА_4 , диском з відеозаписом.

Відповідно порушення ОСОБА_1 вимоги п.10.1. Правил дорожнього руху підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №135819 від 10.11.2023, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , диском з відеозаписом.

Вказані докази узгоджуються між собою, отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується не одним доказом, а їх сукупністю.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а випив після ДТП енергетик та каплі «Барбовал», що підтверджувала в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 , апеляційним судом відхиляються.

Вказані доводи базуються на перекручені фактичних обставин справи та суб`єктивному висновку захисника, щодо відсутності фіксації на відеозаписах нагрудної камери поліцейського подій, що свідчать про керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.Апеляційний суд сприймає критично та розцінює як тактику захисту доводи про те, що ОСОБА_1 випив після ДТП енергетик та каплі «Барбовал». Окрім того, апеляційний суд також оцінює критично покази свідка ОСОБА_2 , оскільки цей свідок зацікавлений в будь-якому пом`якшені відповідальності ОСОБА_1 , адже є його дружиною, її покази не узгоджуються з наявним в матеріалах справи доказами та повністю ними спростовуються.

При цьому, ОСОБА_1 хоч і заперечує факт вживання алкоголю, проте результат огляду за допомогою пристрою «Drager Аlcotest 6810» (Результат огляду 1,57%, чек драгер № 3889) не спростовував, бажання пройти повторний огляд у закладі охорони здоров`я не демонстрував.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 в графі пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, здійснено запис: «випив 100 грам горілки в 14 годині», однак ОСОБА_1 , ознайомившись із змістом протоколу, будь-яких зауважень щодо його змісту не висловлював, про що свідчить його підпис.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи про те, що працівники поліції під час складання протоколу вчиняли на ОСОБА_1 тиск, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції під час складання протоколу. Відсутні також відомості щодо оскарження ОСОБА_1 дій працівників поліції і результати такого оскарження.

Доводи про те, що працівниками поліції було порушено право ОСОБА_1 на захист є безпідставним, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що останній висловлював бажання скористатися правничою допомогою на місці ДТП.

Також не є підставою для скасування судового рішення доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис не є безперервним.

Апеляційний суд зазначає, що суд під час розгляду справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду. Факт ненадання суду безперервного відеозапису не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності.

Таким чином, хоч і відеозапис є не безперервним, складається із окремих відеофайлів, проте він не спростовує правильних висновків суду про наявність в діях ОСОБА_1 вини та складу адміністративних правопорушень, оскільки будь-яких фактичних даних, які б спростували чи ставили під сумнів достовірність відеозаписів, апелянтом не надано. Окрім того, обов`язок поліцейського вести відеозйомку безперервно не є абсолютним та відповідно до вимог п.п. 5, 8 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису поліцейський має право відступити від цих вимог за певних умов.

Що ж стосується доводів про невиконання водієм ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом Ford Tranzit, вимог п.12.3 ПДР України, які є у причинному зв`язку із настанням ДТП, то вони не беруться до уваги судом апеляційної інстанції, як достовірні, оскільки не мають об`єктивного доказового підтвердження та спростовується сукупністю наявних у справі, досліджених судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом належних та допустимих доказів.

Окрім того, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 було власноручно підписано схему місця ДТП від 10.11.2023, де зображено напрямок руху обох автомобілів, місце зіткнення транспортних засобів та інші дані щодо обставин скоєної ДТП.Будь-яких заперечень чи зауважень до схеми місця ДТП ОСОБА_1 заявлено не було.

Зрештою будь-яких невідповідностей вимогам КУпАП під час оформлення зазначених вище матеріалів, які б могли вплинути на висновки суду про доведеність або недоведеність винуватості ОСОБА_1 та наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, під час апеляційного перегляду не встановлено. При цьому, судом апеляційної інстанції відмовлено в задоволенні клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, оскільки обставини даного ДТП не є складним та не потребують спеціальних знань в галузі автотехніки, щоб встановити його механізм та не відповідність дій водія ПДР.

У рішенні в справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Інші доводи апеляційної скарги правильність постанови суду першої інстанції не спростовують.

Апеляційний суд враховує, що викладені в постанові суду першої інстанції висновки ухваленого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Пилипенка В.П., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 01 лютого 2024 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 294 КУпАП постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Медяний