Справа № 711/1290/24
Номер провадження 3/711/536/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Комплєктова Т.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого директором Черкаського професійного ліцею, ІПН в матеріалах справи відсутній,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ВАБ № 995846 від 29.01.2024, ОСОБА_1 29 січня 2024 року близько 19 год. 03 хв., ухилився від виконання своїх опікунських обов`язків по догляду та вихованню за неповнолітньою ОСОБА_2 , 2007 р.н., опікуном якої він є, у зв`язку з чим остання намагалася вчинити самогубство шляхом прорізання вен, чим ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що коли приймали на навчання ОСОБА_2 , даних про те, що вона хворіє на психічні розлади та потребує системного лікування, у них не було. За останні пів року її стан погіршився і вони звернулися до лікарів. Дізналися, що ОСОБА_3 хворіє вже досить давно, стоїть на обліку у психоневрологічному диспансері. Почали її лікувати, він, як директор ліцею являється опікуном ОСОБА_2 . Дівчина живе у гуртожитку, але дуже часто тікає і з уроків і з гуртожитку. Вихователі в гуртожитку працюють з 14.00 год. до 22.00 год.. О 22.00 год. відбій і вихователі йдуть додому, а діти повинні відпочивати. Іноді перевіряють чи всі діти знаходяться у гуртожитку. Але ОСОБА_3 дуже часто тікає гуляти з друзями. Ця подія сталася ввечері, Літісія перебувала у ТРЦ «Любава», гуляла з друзями і вирішила на публіку порізати собі вени. Приїхала швидка медична допомога і її забрали до лікарні, а на нього, як на опікуна працівники поліції склали протокол.

Представник ОСОБА_1 адвокат Орленко В.В. в судовому засіданні просив закрити провадження відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та захисника Орленка В.В., суддя приходить до наступного.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме ст. 249 Сімейного кодексу України, положенням якої передбачені обов`язки опікуна, піклувальника щодо дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч вимогам ст.ст. 256 та 184 КУпАП, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адмінправопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає з його боку ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання його підопічної ОСОБА_2 .

Самі по собі наведені у протоколі про адмінправопорушення обставини, а саме те, що неповнолітня ОСОБА_2 намагалася вчинити самогубство шляхом порізання вен, не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 , як опікун, систематично ухиляється чи не виконує покладені на нього обов`язки по вихованню дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, додані ксерокопії паспорту ОСОБА_1 та копії письмових пояснень ОСОБА_2 . Інших доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої, суду не надано.

Крім того, стороною захисту були надані копії епікризів виписних з медичних карток стаціонарного хворого про те, що ОСОБА_2 періодично проходить лікування в КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня ЧОР».

Враховуючи викладене, в матеріалах справи не знайшлося підтвердження того, що ОСОБА_1 , як особа, що замінює батьків, ухилився від виконання обов`язків в контексті ч. 1 ст. 184 КУпАП, диспозиція якої передбачає порушення обов`язків, які викладені в ст. 249 Сімейного кодексу України. Під час судового розгляду та досліджені наданих суду доказів, за результатами якого порушень обов`язків, передбачених ст. 249 СК України, з боку ОСОБА_1 не встановлено.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що ОСОБА_1 , як особа, яка замінює батьків, ухиляється та не виконує покладені на нього обов`язки по вихованню дитини, матеріали справи не містять. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено яким саме чином ОСОБА_1 не виконував свої обов`язки, при цьому не вказано в чому саме проявилося неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, що зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вище викладене, приходжу до висновку про відсутність належних доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 184, 245, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т. О. Комплєктова