Справа № 344/2673/23
Провадження № 33/4808/337/23
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Гриновецький
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю ОСОБА_1 та його захисника Лукініва М.П., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 27 березня 2023 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП і на підставі ст. 36 КУпАП накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 10 лютого 2023 року о 18год. 15хв. по вул. Надрічна, 7 в м. Івано-Франківськ керуючи транспортним засобом SKODA OCTAVIA номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху та був неуважним за кермом, здійснив з`їзд з дороги де пошкодив свій транспортний засіб. При цьому він керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на місці та у медичному закладі.

В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_1 оспорює законність й обґрунтованість постанови суду в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1, 124 КУпАП. Вказує, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, через неповноту розгляду справи судом та невідповідності висновків суду фактичним обставинам. Звертає увагу на те, що транспортним засобом не керував, а керував свідок ОСОБА_2 , який керуючи транспортним засобом здійснив з`їзд з дороги. Повідомляє, що покази свідка ОСОБА_3 є неправдиві, ОСОБА_1 з транспортного засобу ніхто не допомагав вийти, а сам свідок ОСОБА_3 є працівником муніципальної служби, який знайомий з працівниками поліції. Акцентує увагу на тому, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що підтверджується відеоматеріалами які знаходяться у справі. Вказує, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки. Враховуючи наведені обставини, просить оскаржувану постанову в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч. 1 КУпАП скасувати та закрити провадження по справі.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника про підтримання апеляційної скарги, перевіривши справу, проаналізувавши всі апеляційні доводи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення ОСОБА_1 копій протоколів про правопорушення належної якості. Апелянт ствердив, що надані йому копії протоколів не піддаються читанню. Тому апеляційний суд розцінює це як істотне порушення ОСОБА_1 права на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративні звинувачення, йому не вручено належної якості акти адміністративного звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності за ст.ст. 130 ч.1, 124 КУпАП. Суд не має повноважень на повторне вручення таких копій протоколів, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.

Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта та його захисника, які підтверджується відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 перед і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу того ж правового принципу «плодів зіпсованого дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.

Визнання ОСОБА_1 винуватим за ст. 124 КУпАП є необґрунтованим, оскільки суд не врахував, що згідно диспозиції цієї норми закону внаслідок порушення ПДР мають бути пошкоджені інші автомобілі чи інше дорожнє майно. Як встановлено внаслідок цієї автопригоди був пошкоджений лише автомобіль ОСОБА_1 , що виключає його відповідальність за ст. 124 КУпАП.

З вищенаведеного слідує, що працівники поліції не повинні були мати до водія будь-яких правових претензій, оскільки не було складу правопорушення в тому, що було допущено з`їзд автомобіля з дороги з його пошкодженням. За таких обставин слід вважати, що згідно правового принципу «плодів зіпсованого дерева» всі наступні дії поліцейських та здобуті у цій справі дані, в тому числі щодо процедури огляду водія, недопустимими доказами.

Апеляційний суд погоджується з доводами захисника про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 поза розумним сумнівом, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.

За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколів та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ст.130 ч.1, 124 КУпАП.

Решту апеляційні доводи апелянта слід залишити без задоволення, оскільки апеляційним судом не встановлено правових підстав для визнання їх обґрунтованими й вмотивованими. Тому апеляція підлягає частковому задоволенню.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Івано-Франківського міського суду від 27.03.2023 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 ч.1, 124 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький