Справа № 348/134/23
Провадження № 33/4808/234/23
Категорія ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Солодовніков Р. С.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю прокурора Ляхович Д.С.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Капака В.М.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з вищою освітою, працюючого на посаді директора КН «Надвірнаводоканал», раніше не притягався до адміністративної відповідальності, громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених:

- ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень;

- ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень,

та, відповідно до приписів ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 остаточно визначено адміністративне стягнення у видi штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, а також стягнуто 536 (п`ятсот тридцяти шести) грн 80 коп. судового збору,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що директор КП «Надвірнаводоканал» ОСОБА_1 , будучи, відповідно до п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, порушив вимоги п.2 ч.1 ст.28 Закону, а саме не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомив вищестоящий орган Надвірнянську міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме про намір видати наказ №37-к від 26.08.2021 «Про перевід», згідно якого було переведено на іншу посаду його дружину ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Крім того, директор КП «Надвірнаводоканал» ОСОБА_1 від імені КП «Надвірнаводоканал» підписав наказ №37-к від 26.08.2021 «Про перевід», згідно якого ОСОБА_2 переведено на посаду старшого обліковця водопровідно-каналізаційного господарства абонентського відділу з 01.09.2021 року.

Згідно витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян, ОСОБА_1 перебуває у родинних стосунках із ОСОБА_2 , яка являється його дружиною, а отже, згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», являється близькою особою.

Так, у директора КП «Надвірнаводоканал»» ОСОБА_1 наявний приватний інтерес зумовлений особистою зацікавленістю в переведенні на посаду близької особи, а саме дружини ОСОБА_2 .

Таким чином, директор КП «Надвірнаводоканал» ОСОБА_1 , будучи, відповідно до п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону, суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, порушив вимоги п.3 ч.1 ст.28 Закону, а саме вчинив дії і прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що виразилось в підписанні наказу № 37-к від 26.08.2021 «Про перевід», згідно якого перевів на іншу посаду свою дружину ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Разом з тим встановлено, що управлінням стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України направлено лист №2240/55/108/01-2022 від 05.10.2022 до КП «Надвірнаводоканал» щодо отримання інформації відносно працівників КП «Надвірнаводоканал», в тому числі відносно керівника ОСОБА_1 .

Після чого, директор КП «Надвірнаводоканал» ОСОБА_1 , будучи, відповідно до п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону, суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, порушив вимоги п.2 ч.1 ст.28 Закону, а саме не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомив вищестоящий орган Надвірнянську міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме про факт отримання 07.10.2022 та розгляду листа №2240/55/108/01-2022 від 05.10.2022, який надійшов від управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області ДСР НП України щодо надання інформації відносно працівників КП «Надвірнаводоканал», в тому числі відносно себе, як керівника зазначеного підприємства, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Також, 13.10.2022 ОСОБА_1 від імені КП «Надвірнаводоканал» підписав та направив лист №166 від 13.10.2022 щодо надання частини запитуваної інформації, в тому числі відносно себе, як керівника зазначеного підприємства.

Так, у директора КП «Надвірнаводоканал» ОСОБА_1 наявний реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між приватним інтересом особи та його службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень.

Таким чином, директор КП «Надвірнаводоканал» ОСОБА_1 , будучи, відповідно до п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону, суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, порушив вимоги п.3 ч.1 ст.28 Закону, а саме вчинив дії і прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що виразилось в підписанні та направленні листа №166 від 13.10.2022 від імені КП «Надвірнаводоканал», яким ОСОБА_1 надав частину запитуваної листом Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України №2240/55/108/01-2022 від 05.10.2022 інформації стосовно працівників КП «Надвірнаводоканал», в тому числі відносно себе, як керівника зазначеного підприємства, чим вчинив адміністративне правопорушення, яке передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Разом з тим встановлено, що управлінням стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України направлено лист №2391/55/108/01-2022 від 24.10.2022 до КП «Надвірнаводоканал» щодо отримання інформації відносно працівників КП «Надвірнаводоканал», в тому числі відносно ОСОБА_3 , яка є його рідною дочкою (близького особою).

Після чого, директор КП «Надвірнаводоканал» ОСОБА_1 , будучи, відповідно до п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону, суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, порушив вимоги п.2 ч.1 ст.28 Закону, а саме не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомив вищестоящий орган Надвірнянську міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме про факт отримання та розгляду листа №2391/55/108/01-2022 від 24.10.2022, який надійшов від управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області ДСР НП України щодо надання інформації відносно працівників КП «Надвірнаводоканал», в тому числі відносно ОСОБА_3 , яка є його рідною дочкою (близького особою), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Крім того, директор КП «Надвірнаводоканал»» ОСОБА_1 27.10.2022 від імені КП «Надвірнаводоканал» підписав та направив лист №178 від 27.10.2022 щодо надання частини запитуваної інформації, в тому числі відносно ОСОБА_3 , яка є його рідною дочкою (близького особою).

Таким чином, директор КП «Надвірнаводоканал» ОСОБА_1 , будучи, відповідно до п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону, суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, порушив вимоги п.3 ч. 1 ст. 28 Закону, а саме вчинив дії і прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що виразилось в підписанні та направленні листа від 27.10.2022 №178 від імені КП «Надвірнаводоканал», яким ОСОБА_1 надав частину запитуваної листом Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області ДСР НП України від 24.10.2022 №2391/55/108/01-2022 інформацію стосовно працівників КП «Надвірнаводоканал», в тому числі відносно ОСОБА_3 , яка є його рідною дочкою (близького особою), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Постановою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.03.2023 справу про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження за номером 3/348/152/23, справа №348/134/23 (а.с. 46-48 т. 6).

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2023 року (а.с. 51-54 т. 6) ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, остаточно визначено адміністративне стягнення у видi штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою закрити провадження у справі в зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, звільнити його від адміністративної відповідальності та оголосити усне зауваження.

Зазначає, що в судовому засіданні суду першої інстанції він свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та заявив клопотання про звільнення його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого на підставі ст. 22 КУпАП.

Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю, так як пов`язані з корупцією.

Стверджує, що будь-яких застережень щодо неможливості застосування до окремих складів адміністративних правопорушень положень ст. 22 КУпАП закон не містить, тому в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам.

На переконання апелянта, враховуючи обставини та характер адміністративного правопорушення, малозначність та невисоку суспільну небезпеку, зважаючи на мету призначення покарання та співрозмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, тобто принципу розумності призначення покарання, відсутність завдання шкоди вказаними правопорушеннями, особу правопорушника, службову характеристику з місця роботи, те, що він займається волонтерською діяльністю, усвідомлює свою протиправну поведінку, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, провину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, у суду першої інстанції були всі підстави для задоволення відповідного клопотання та звільнення його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого та оголошення усного зауваження.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою закрити провадження у справі в зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, звільнити його від адміністративної відповідальності та оголосити усне зауваження.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Капак В.М. підтримали доводи апеляційної скарги в повному обсязі, просили скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення. Просили звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та оголосити йому усне зауваження.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив відмовити в задоволенні вимог апелянта. Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Стверджує, що ОСОБА_1 , будучи, відповідно до п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, вчинив адміністративні правопорушення, за що справедливо притягнутий до відповідальності за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів. На переконання прокурора, правових підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю немає.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи учасників провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зі змісту доводів апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 повністю визнає вину у вчиненому, щиро розкаявся та не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині доведення його вини та визнання винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Відтак, постанова суду першої інстанції в цій частині не переглядається.

Однак, враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи апеляції щодо незаконності судового рішення суду першої інстанції, втому числі щодо наявності правових підстав для закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі ст. 247 КУпАП в зв`язку з малозначністю вчинених останнім адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Так, в своїх доводах ОСОБА_1 та його захисник адвокат Капак В.М. посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі за малозначністю.

Зі змісту доводів, наведених в апеляційній скарзі, доводів ОСОБА_1 та його захисника адвоката Капака В.М., наданих у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вбачається, що, на їх переконання, обставини справи та характер адміністративних правопорушень, вчинених ОСОБА_1 , свідчать про малозначність вчиненого та невисоку суспільну небезпеку.

З урахуванням мети призначення покарання та співрозмірності можливого покарання вчиненому правопорушенню, тобто принципу розумності призначення покарання, з огляду на відсутність завдання шкоди вказаними правопорушеннями, враховуючи особу правопорушника, службову характеристику ОСОБА_1 з місця роботи, та те, що останній займається волонтерською діяльністю, усвідомлює свою протиправну поведінку, вперше притягується до адміністративної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому та повністю визнав провину, вважають, що вищевказані обставини давали суду першої інстанції достатню правову підставу для закриття провадження у справі, звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого та оголошення йому усного зауваження.

За змістом ст. 245 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, згідно приписів ч.1 ст. 172-7 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. За змістом ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, що не заперечується апелянтом.

Відтак, апеляційний суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_1 , будучи директором КП «Надвірнаводоканал», відповідно до п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування ст. 22 КУпАП і звільнення порушника від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого є законним та обґрунтованим.

Суд першої інстанції, врахувавши приписи Закону України «Про запобігання корупції», який визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень, врахувавши характер вчинюваного ОСОБА_1 діяння та обставини справи (вчинення шести епізодів протиправних дій, що пов`язані з корупцією, в період з 26 серпня 2021 року по 27 жовтня 2022 року), а також врахувавши особу ОСОБА_1 , ступінь вини останнього та те, що він позитивно характеризується за місцем роботи, раніше не піддавався адміністративному стягненню за вчинення аналогічного правопорушення та щире каяття винного, не визнав пов`язані з корупцією адміністративні правопорушення, вчинені ОСОБА_1 , малозначними та, з огляду на встановлене, не знайшов правових підстав для застосування ст. 22 КУпАП та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд, враховуючи фактичні обставини справи, погоджується з такими висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав вважати малозначним вчинення ОСОБА_1 в період з 26 серпня 2021 року по 27 жовтня 2022 року шести епізодів протиправних дій, що пов`язані з корупцією, адміністративна відповідальність за які передбачена ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Такі висновки суду першої інстанції, на переконання апеляційного суду, відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Апеляційний суд неодноразово наголошував, що одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції в державі є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень та правопорушень, які пов`язані з корупцією, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету органу виконавчої влади та зашкодити суспільним інтересам.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією, це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено заходи запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Так, суб`єкти відповідальності за корупційні правопорушення зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Однак, згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (Справа «Салов проти України»).

Необхідно звернути увагу на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст. 368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності й обмежитись усним зауваженням.

Звільнення особи від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення є не обов`язком, а дискреційними повноваженнями юрисдикційного органу, посадової особи, що здійснюється ними відповідно до вимог ст. 24 КУпАП на стадії розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення. У зв`язку з цим зазначений орган або посадова особа зобов`язані ретельно розглянути і проаналізувати всі сторони вчиненого порушення, оцінити обстановку його вчинення, наслідки, що настали, переконатися, що цим правопорушенням не заподіяно значної шкоди суспільству, державі або окремим громадянам. Також слід ураховувати особистість правопорушника, обставини, що обтяжують чи пом`якшують його вину, наявність інших умов, що дозволяють досягти виховної і превентивної мети усного зауваження.

При оцінці малозначності конкретного діяння, вчиненого ОСОБА_1 , апеляційний суд враховує існуючу судову практику та запит суспільства щодо ефективності протидії корупції, необхідність сприяння запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами, так і приписи законодавства щодо звільнення від адміністративної відповідальності з підстав малозначності вчиненого та щодо неухильності дотримання прав та інтересів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

При вирішанні питання щодо малозначності правопорушення, суд враховує, що при призначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки воно спрямовано не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових злочинів, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Перевіряючи доводи апелянта, на які ОСОБА_1 посилається як на підставу звільнення його від адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі щодо нього за ч.1 та ч. 2 т. 172-7 КУпАП, апеляційний суд звертає увагу на фактичні обставини та характер адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції, при накладенні адміністративного стягнення та відмовляючи в закритті провадження з підстав малозначності, вірно врахував приписи ст. 23 КУпАП, згідно яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При цьому судом першої інстанції вірно враховано характер правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , його особу і ступінь вини, те, що останній позитивно характеризується за місцем роботи, раніше не піддавався адміністративному стягненню за вчинення аналогічного правопорушення, вірно розцінивши щире розкаяння винного, як обставину, що пом`якшує відповідальність за адміністративні правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції повністю враховано доводи апелянта з приводу особи правопорушника, позитивної службової характеристики ОСОБА_1 з місця роботи, те, що останній займається волонтерською діяльністю, усвідомлює свою протиправну поведінку, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, провину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.

Наведені критерії, на переконання апеляційного суду, свідчать про індивідуалізацію адміністративної відповідальності директора КП «Надвірнаводоканал» ОСОБА_1 та свідчать про наявність певних обставин, які знижують суспільну небезпеку вчинених ним правопорушень, однак не можуть бути визнані правовою підставою для визнання вчинених останнім адміністративних правопорушень (шести епізодів протиправних дій, пов`язаних з корупцією, вчинених в період з 26 серпня 2021 року по 27 жовтня 2022 року) малозначними.

Апеляційний суд вважає доводи апелянта з приводу малозначності вчиненого ОСОБА_1 (вчинення шести епізодів протиправних дій, пов`язаних з корупцією) необґрунтованими, голослівними, та такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження та повністю спростовуються сукупністю доказів, які містяться в матеріалах провадження.

Неодноразово вчинене ОСОБА_1 (шість епізодів протиправних дій, пов`язаних з корупцією, вчинених в період з 26 серпня 2021 року по 27 жовтня 2022 року), як суб`єктом, на якого поширюється дія приписів Закону України «Про запобігання корупції», на переконання апеляційного суду, становить ту суспільну шкідливість, яка не є малозначною та є традиційно характерною для адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Визнання малозначними адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, зокрема шести епізодів протиправних дій, вчинених ОСОБА_1 в період з 26 серпня 2021 року по 27 жовтня 2022 року, на переконання апеляційного суду, суперечитиме принципам запобігання корупції.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету органу виконавчої влади та зашкодити суспільним інтересам. Такі правопорушення (шість епізодів протиправних дій, пов`язаних з корупцією, вчинених ОСОБА_1 в період з 26 серпня 2021 року по 27 жовтня 2022 року) на переконання апеляційного суду, з огляду на вище встановлене з урахуванням фактичних обставин даного провадження, не можуть бути визнані малозначними.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2023 року стосовно ОСОБА_1 законною та обґрунтованою, підстав для її скасування та закриття провадження в справі в зв`язку з малозначністю вчинених адміністративних правопорушень, вчинених ОСОБА_1 , апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

Апеляційного суду О.П. Васильєв