Справа № 450/4368/22 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 33/811/405/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., з участю захисника ОСОБА_1 адвоката Зозулі Юрія Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2023 року про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою провадження у справі № 450/4368/22 про притягнення притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,- закрито у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою судді, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 363764 від 14.12.2022 року, водій ОСОБА_1 14.12.2022 року о 16 год. 30 хв. на автодорозі Західний обхід м. Львова 8 км. + 600 м. керуючи автомобілем Ssang Yong д.н.з. НОМЕР_1 здійснюючи поворот ліворуч не надав переваги автомобілю Volkswagen CC д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався в зустрічному напрямку в крайній правій смузі, допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen CC д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Водію ОСОБА_1 ставиться в провину порушення п.10.4 ПДР України.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, потерпілий ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2023 скасувати та винести постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у даній ДТП та притягнути його до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення на розсуд суду.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений на дії ОСОБА_1 який порушив п.п. 10.1, 10.4 ПДР України і який створив аварійну ситуацію, що призвело до зіткнення автомобілів є аргументованим та відповідає дійсності та тим обставинам, які заявлялися самим ОСОБА_1 .

Зазначає, що по суті справи може пояснити те, що 14.12.2022 апелянт рухаючись по правій поосі смузі дороги в напрямку повороту на право, який знаходиться навпроти ТЦ «ДІМ ІНТЕРЄРУ» де на самому повороті, не встигаючи загальмувати перед автомобілем апелянта виїхав автомобіль від керуванням ОСОБА_1 , який в свою чергу рухався в зустрічному напрямку, здійснюючи маневр повороту на ліво і не даючи можливості автомобілю апелянта продовжити рух по головній дорозі, порушив вимоги п.п. 10.1 та 10.4. ПДР України, чим здійснив зіткнення.

Вказує, що перебуваючи в стресовому стані, апелянт як міг виклав свої пояснення, проте в своєму поясненні він нечітко зазначив про свої наміри подальшого руху, тому його пояснення виглядає таким, що не зовсім відповідало дійсності намірів подальшого руху його автомобіля після проїзду знаку 5.16.ПДР України, який в подальшому був зафіксований працівниками поліції, після чого складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №362198 від 14.12.2022 на апелянта.

На думку апелянта, працівники поліції складаючи протокол про адміністративне правопорушення на апелянта, не врахували певні юридичні аспекти, які заперечують його вину, а саме: план схема не відповідає дійсності ділянки дороги, а саме кут поворот зазначений некоректно, він не настільки заокруглений з сторони руху його автомобіля, наскільки це відображено на малюнку; місце зіткнення було не зовсім на тому місці, де зафіксовано на малюнку воно було фактично на початку повороту; місце зіткнення не відбулось на лівій полосі, як зазначено на схемі ДТП, воно відбулось на правій полосі руху його автомобіля.

Крім того, стверджує, що в даній схемі відбувались певні дописи, які не були відомі апелянту, оскільки дана схема складалась та додавалась до протоколу, який складався на ОСОБА_1 . Однак, в матеріалах справи після їх ознайомлення, апелянтом було виявлено дописи в схемі місця ДТП, про які неодноразово надавав пояснення в судовому засіданні по даній справі, однак дані факти судом були проігноровані. Відтак, вважає, що даний документ складений з такими недолікам не міг бути в даній справі доказом та братися судом до уваги.

В судове засідання апеляційного суду потерпілий ОСОБА_2 та його представник - адвокат Феденишин В.Я. будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не прибули, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. Відтак, відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Зозулю Ю.М., який апеляційну скаргу заперечив та не заперечив розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення застосовується до осіб, які як учасники дорожнього руху порушили правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 в повній мірі даної вимоги закону дотримався.

У відповідності до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, всупереч покликань в апеляційній скарзі, детально вивчивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та правомірно, прийняв рішення про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Так, закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, судом було повно та об`єктивно досліджено докази, що містяться в матеріалах справи, а також заслухано пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Злозулю Ю.М., водія ОСОБА_2 та його представника - адвоката Феденишина В.Я., досліджено протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №363764 від 14.12.2022, копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №362198 від 14.12.2022, схему з місця ДТП, місце зіткнення та розміщення транспортних засобів, а також пошкодження транспортних засобів, письмові пояснення учасників ДТП, відеозапис події та досліджено інші докази у справі.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №363764 від 14.12.2022, водій ОСОБА_1 14.12.2022 року о 16 год. 30 хв. на автодорозі Західний обхід м. Львова 8 км. + 600 м. керуючи автомобілем Ssang Yong д.н.з. НОМЕР_1 здійснюючи поворот ліворуч не надав переваги автомобілю Volkswagen CC д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався в зустрічному напрямку в крайній правій смузі, допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen CC д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Водію ОСОБА_1 ставиться в провину порушення п.10.4 ПДР України.

Відповідно до п. 10.4 ПДР України перед поворотом праворуч або ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом, водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.

Як вбачається зі схеми місця ДТП складеної 14.12.2022 року на автодорозі Західний обхід м. Львова 8 км. + 600 м., де відбулась дорожньо-транспортна пригода наявний інформаційно-вказівний знак 5.16, який показує обов`язкові напрямки руху по смугах, та в даному випадку рух по лівій смузі за напрямком прямо та по правій смузі поворот праворуч.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що крайня права смуга на 8 км. + 600 м. автодороги Західний обхід м. Львова, якою рухався водій ОСОБА_2 , дозволяє виключно поворот праворуч.

Також, водій ОСОБА_2 підтвердив у судовому засіданні суду першої інстанції те, що рухався у правій смузі руху та не мав наміру на перехресті повертати праворуч, оскільки планував здійснити поворот праворуч на наступному перехресті в напрямку до Транс-Сервіс.

З наявного в матеріалах справи відеозапису камер спостереження вбачається, що на автодорозі у тягнучці рухаються автомобілі на лівій смузі руху в напрямку до м. Київ, та зупиняється вантажний автомобіль та в цей момент з полоси зустрічного руху, розпочинає здійснювати маневр повороту ліворуч автомобіль Ssang Yong та одразу відбувається зіткнення з автомобілем Volkswagen CC, який не пригальмовуючи рухається у крайній правій смузі в напрямку прямо.

З вказаного відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 перед здійсненням повороту ліворуч, в напрямку головної дороги завчасно зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, відтак в його діях відсутнє порушення вимог п. 10.4 ПДР України.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 діяв у відповідності до вимог ПДР України та встановлених дорожніх знаків, а саме перед поворотом ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги завчасно зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, переконався в безпеці, оскільки зустрічний автомобіль зупинився перед перехрестям, розраховуючи на виконання водієм ОСОБА_2 вимог дорожнього знаку 5.16 ПДР України «Рух по смугах».

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Суддя місцевого суду дослідивши матеріали справи вірно встановив, що в діях водія ОСОБА_1 не вбачається порушення п. 10.4 ПДР України, вина ОСОБА_1 не доведена зібраними по справі доказами, а відтак у діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП.

Враховуючи викладене, з огляду на обставини дорожньо-транспортної пригоди, із правильністю цього висновку погоджується і суддя апеляційного суду.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не було встановлено всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а обставини, які суд встановив не відповідають дійсності та не підтверджується належними і допустимими доказами у справі, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя першої інстанції врахував та вказав у постанові усі зазначені в матеріалах справи докази.

По справі всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано обставини при яких сталася дана дорожня пригода. Порушень вимог чинного законодавства при розгляді справи суддею місцевого суду, які тягнули б за собою скасування постанови, про що зазначено в апеляційній скарзі, не встановлено.

Доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновок суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому апеляційний суд вважає подану у справі апеляційну скаргу необґрунтованою, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2023 року, яку вважає законною та обґрунтованою.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст.294 КУпАП , апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2023 року, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 закрито у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк