Справа № 694/1638/23
Провадження № 3/694/715/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.07.2023 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 349487 від 01.07.2023 року, 01.07.2023 року о 19 год.59 хв. в с.Богачівка, вул.Гагаріна, водій ОСОБА_1 керував мотоциклом FADA YB80QT-3, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» під відеозапис, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а, Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав.

Представник ОСОБА_1 адвокат Павленко С.І. надав через канцелярію суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Звернув увагу суду на те, що відповідно до Інструкції до приладу «DRAGER 6810», на якому проводилось тестування ОСОБА_1 , містить таблицю 2 допустимих похибок вимірювань при робочому приладі у відповідності до температури повітря. Так, при температурі повітря від плюс 35 градусів по Цельсію до плюс 50 градусів по Цельсію при діапазоні від 0,00 до 0,25 проміле допустима похибка складає плюс/мінус 0,05 проміле. Згідно чеку з приладу «DRAGER 6810», що застосовувався для тестування ОСОБА_1 , тестування проводились при температурі плюс 36 по Цельсію, а результат склав 0,22 проміле. Отже, враховуючи допустиму похибку в 0,05 проміле, результат тестування ОСОБА_1 становить 0,17 проміле та перебуває в межах встановленої законом норми, тобто не перевищує 0,2 проміле. Отже, будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.а ПДР України, матеріали справи не містять. ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки, зважаючи на особливості приладу та можливість допустимих похибок приладу під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, наявні безумовні підстави вважати, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, так як результат тесту складає допустиму межу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 з наступних підстав.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Згідно Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ N 1452/735 від 09.11.2015 року (далі "Інструкція"), якщо йдеться про ознаки алкогольного сп`яніння, поліцейський, що має спеціальні знання і оснащений спеціальними технічними засобами, дозволеними до застосування МОЗ та Держспоживстандартом з сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, пропонує водію пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу і оформити результати такого огляду.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції (пункт 2.4.Наказу400/666).

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння працівник поліції інформує водія про порядок застосування спеціального технічного засобу та на його вимогу надає свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про його повірку (пункт 2.5 Наказу 400/666).

Для проведення огляду можуть використовуватися спеціальні технічні засоби, використання яких погоджене Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, Міністерством охорони здоров`я.

Суд визнає належним та допустимим доказом, що підтверджує роботу з похибками приладу "Drager Alcotest 6810", який застосовувався для визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Також, суд погоджується, що результати огляду є недопустимими доказами, оскільки згідно інструкції з експлуатації приладу "Drager Alcotest 6810" діапазон температур при його використанні: -5 градусів по Цельсію +50 градусів по Цельсію, при діапазоні від 0,00 до 0,25 проміле допустима похибка складає плюс/мінус 0,05 проміле. Згідно чеку з приладу «DRAGER 6810», що застосовувався для тестування ОСОБА_1 , тестування проводились при температурі плюс 36 по Цельсію, а результат склав 0,22 проміле. Отже, враховуючи допустиму похибку в 0,05 проміле, результат тестування ОСОБА_1 становить 0,17 проміле та перебуває в межах встановленої законом норми, тобто не перевищує 0,2 проміле.

Ст. 130 КУпАП передбачено, що заборонено керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Однак поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 саме за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а не керування автомобілем під впливом лікарських препаратів.

Крім того з самого відео вбачається, що ОСОБА_1 при зупинці має адекватну поведінку, не заперечує проти проходження огляду .

Таким чином,протокол про адміністративне правопорушення,складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності,у зв`язку з недоведеністю та недостатністю належних, об`активних та обґрунтованих доказів,що підтверджують його вину,а обставини викладені у протоколі працівником поліції,не відповідають фактичним обставинам справи, що й не відповідає вимозі достатності доказів, а тому провадження в даній справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Особа, що склала адміністративний протокол зобов`язана надати до суду докази, які б доводили наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, а саме те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення через недоведеність належними доказами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.7,221,247,252,256,279,283,284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Черкаського апеляційного суду.

Суддя Д.І. Сакун