Справа № 159/1612/23
Провадження № 3/159/769/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Волкова Ю.Ф.,

розглянувши матеріали, що надійшли від Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 13.06.1997 Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області), яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працевлаштованої,

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс),

встановила:

28.03.2023 до Ковельського міськрайонного суду Волинської області від Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №369213 від 24.03.2023 ОСОБА_1 ставиться в провину те, що вона «24.03.2023 о 08:34 вчинила дії дрібного хуліганства, а саме нецензурно висловлювалась в телефонній розмові відносно оператора лінії «102», а також до працівників поліції за адресою АДРЕСА_1 , чим порушувала громадський порядок і спокій громадян».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судові засідання, призначені на 29.03.2023, 06.04.2023, 21.04.2023, 25.04.2023 належним чином повідомлена ОСОБА_1 не прибула, причини неявки не повідомила.

В силу дії статті 268 Кодексу при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Разом з тим, одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

Таким чином, будучи достеменно обізнаною про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 жодних доказів та заперечень для спростування складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення суду не надала, клопотання про відкладення розгляду справи не заявила.

Відтак, розгляд справи здійснений судом на підставі наявних у матеріалах доказів.

Вивчивши матеріали справи, суддя дійшла таких висновків.

Відповідно до статті 9 Кодексу, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 Кодексу, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статей 245, 280 Кодексу завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Диспозиція статті 173 Кодексу передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян або інші подібні дії, що порушують громадський порядок та спокій громадян.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006 року "Про судову практику у справах про хуліганство" при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до частини першої статті 296 Кримінального кодексу України хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення у статті 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» № 2899-IV, де зазначено, що громадське місце це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Решта громадських місць визначається органами місцевої влади. Ці місця мають бути внесені до списку громадських пунктів, а люди проінформовані стосовно них.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Таким чином, стаття 173 Кодексу визнає певні дії як дрібне хуліганство лише за умови, що вони були вчинені у громадському місці та були поєднані з порушенням громадського порядку та (або) спокою громадян.

Дрібне хуліганство характеризується наявністю умислу. Особа, яка скоїла дрібне хуліганство, розуміє, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає чи умисно допускає неповагу до суспільства.

Мотиви такої поведінки можуть бути різні, для хуліганства поєднує їх те, що дії особи позбавлені будь-якої необхідності, постають із бажання особи показати свою зверхність, самолюбство, неповагу до інших, байдуже ставлення до правил і норм поведінки.

Однак, суть правопорушення, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення, і в даному випадку, не відповідає тим правовим нормам, які в ньому зазначені, а саме не розкрито об`єктивну сторону диспозиції статті 173 Кодексу, тому при складенні протоколу щодо ОСОБА_1 вищезазначені вимоги Кодексу не дотримані.

Суддя вважає, що докази, які б вказували на те, що подія відбулась у громадському місці, а також що дії ОСОБА_1 були направлені на порушення громадського порядку та вчинені з хуліганських мотивів, які полягали у явній неповазі до моральних засад суспільства, демонстрації своєї зневаги до існуючих правил і норм поведінки при вчиненні правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Положеннями статті 251 Кодексу визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відео записуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, на підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 173 Кодексу до матеріалів справи надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №369213 від 24.03.2023, рапорт поліцейського ВОНС в м. Ковель УПП у Волинській області від 24.03.2023 про надходження повідомлення зі служби 102 про те, що ОСОБА_1 в даній телефонній розмові лаялася нецензурними словами в сторону оператора.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення до матеріалів справи долучено аудіозапис розмови особи з оператором лінії 102 та відео з нагрудних камер поліцейських.

Разом з тим, в протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , не зазначено, в чому саме полягає порушення громадського порядку, які саме суспільні відносини були порушені, чий конкретно спокій вона порушила та в чому саме це проявилось. Суть правопорушення, яке поставлено ОСОБА_1 у провину, залишилася невизначеною.

Тобто, в даному випадку відсутні такі суб`єктивні ознаки правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу, - як мотив вчинення і направленість умислу, котрі є основними критеріями, які відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень та злочинів, а також відсутні дії, які згідно статті 173 Кодексу становлять об`єктивну сторону даного правопорушення.

Чинне адміністративне законодавство не передбачає можливості органу, який розглядає адміністративну справу, самостійно визначати правову кваліфікацію складу вчиненого правопорушення.

Окрім того, на диску, долученому до матеріалів справи аудіозапис розмови особи з оператором лінії 102 відсутній.

Відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано лише розмову поліцейських, які знаходяться у під`їзді багатоповерхового жилого будинку, через зачинені двері з особою, яка знаходиться всередині квартири. Свідки даної події на відео не зафіксовані.

Обов`язкових письмових пояснень свідків (очевидців події), які б підтвердили факт нецензурної лайки зі сторони ОСОБА_1 саме в громадському місці, до матеріалів справи не долучено.

Суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, отже, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

У відповідності до статті 7 Кодексу, статті 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За відсутності належних та допустимих доказів провини особи, суд доходить висновку про відсутність складу правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 173, 247, 251-252, 256, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя

постановила:

Провадження у справі № 159/1612/23 (провадження № 3/159/769/23) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за правопорушення, передбачене статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської областіЮ. Ф. Волкова