ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/168/23 Справа № 711/758/23 Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАПГоловуючий у І інстанції Олійник В. М. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В. з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 13 лютого 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят) гривень; стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 536,8 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції, 10.12.2022 року близько 03.00 год. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме: ображав словесно, погрожував фізичною розправою, виражався нецензурною лайкою в бік дружини, хватав за руки та тягав за одяг, чим вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Подія відбувалася в присутності дітей.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, вважаючи її незаконною, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 13.02.2023, скасувати, та ухвалити постанову якою провадження про притягнення його ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційні вимоги ОСОБА_1 обгрунтував тим, що докази на підставі яких суд прийшов до висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме протокол про адміністративне правопорушення ВАВ №531446 від 16.01.2023 та заява ОСОБА_3 подана нею в порядку ст.214 КПК України від 26.12.2022 та її письмові пояснення від 16.01.2023, не є належними доказами підтвердження його вини.

Апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно нього за своїм змістом не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не вказані свідки вчиненого адміністративного правопорушення, зокрема мати ОСОБА_2 чи сусіди, та відсутні їх пояснення. Також до протоколу про адміністративне правопорушення не додані інші документи та докази, які б доводили його вину, зокрема не додано висновки спеціалістів, які підтверджують, що здоров`ю ОСОБА_2 завдано психічну та фізичну шкоду. Крім того, не зазначено наслідки, які були спричинені чи могли бути спричинені цим правопорушенням, та в чому саме вони полягали, тобто яка саме шкода завдана психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 .

Також апелянт вважає, що в заяві ОСОБА_2 , поданої в порядку ст.214 КПК України від 26.12.2022 та її письмових поясненнях від 16.01.2023 викладена суб`єктивно оцінка подій і ці заяви самі по собі не підтверджують факт вчинення ним домашнього насильства.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку потерпілої ОСОБА_2 яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга останнього не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно із диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст. 173-2КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Прозапобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 17 ст.1 даного Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В ході апеляційного розгляду справи встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №531446 від 16.01.2022, ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство фізичного і психологічного характеру, а саме ображав словесно, погрожував фізичною розправою, виражався нецензурною лайкою в бік дружини, хватав за руки та тягав за одяг, чим вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Подія відбулася в присутності дітей.

На підтвердження зазначених обставин до протоколу про адмінстративне правопорушення долучено заяву ОСОБА_2 , яка подана в порядку ст.214 КПК України від 26.12.2022, згідно якої остання вказує, що вона проживає за вище вказаною адресою з двома малолітніми доньками ОСОБА_4 10.11.2015р. та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та чоловіком ОСОБА_1 . Її чоловік на протязі 2022 року вчиняє домашнє насильство відносно неї і малолітніх доньок. Він б`є її, кричить нецензурною лайкою, словесними образами, погрожує вбити в присутності малолітніх дітей. І це все він робить на очах у малолітніх доньок. Він б`є її в ті місця де не видно синяків, а тільки потім болить голова та шия і вирване волосся. А коли з`являється синець, він каже, що вона сама вдарилась. Але останнім часом він почав піднімати руки на дітей. Передостанній раз він підняв руку на старшу доньку. Вночі, з 09.12.2022 р. на 10.12.2022 р., її чоловік почав кричати на неї щоб вона йому надала відповідь коли у нього закінчиться судова справа і коли вона йому віддасть грошові кошти, які він витратив на оплату послуг адвоката. Він почав кричати що він вб`є її, вона забігла в кімнату де спали їх малолітні доньки, бо вони від його криків прокинулась, це була десь приблизно четверта година ранку. Старша донька вже просто сиділа на ліжку, вона сіла до неї і обійняла її, менша ще лежала на своєму ліжку, а потім її чоловік забіг в дитячу кімнату і почав кричати. Вона просила не кричати бо це лякає дітей, нащо він повідомив, що вб`є її на їх очах. І коли почав її бити, старша донька почала її захищати і тоді він вдарив її по щоці. Він зупинився, коли вона закричала. 20.12.2022 р., коли вона прийшла додому з меншою донькою, яку забрала зі школи, її чоловік знову почав кричати щоб вона йому все пояснила, що відбувається по його справі в суді і віддала йому кошти, які були ним витрачені на адвокатів. Потім бив раками по столу. Кричав що вб`є її на очах у малолітніх дітей. Коли вона йому казала, що не кричи бо діти в сусідній кімнаті, він відповів, що йому байдуже на дітей. Вона зайшла до дітей у кімнату, то діти були дуже налякані і менша донька плакала. Але в цей раз у старшої доньки був телефон в руках і вона написала повідомлення її мамі, щоб вона викликала поліцію. Виклик поліції зафіксовано на 102 - 20.12.2022 р. в 14:13 Після прибуття працівників поліції в їх квартиру, вона в їх присутності зібрала дитячі і свої речі. Працівники поліції її провели до квартири її батьків, де вона і її малолітні доньки на даний час проживають, за адресою АДРЕСА_2 . Заяву вона вирішила написати зараз в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 продовжує телефонувати і переслідувати їх. Почав погрожувати, що відправить її до психіатричної лікарні. Він каже що за гроші можна все зробити. Вона боїться за свою безпеку та безпеку своїх малолітніх доньок, тому що нездатна захистити їх і себе від свого чоловіка та їх батька ОСОБА_1 . Все вище вказане можуть підтвердити, як їх малолітні діти так і її мати та інші свідки, оскільки ОСОБА_1 вчиняв зазначене і в неї на роботі в присутності її колег. Тобто, ОСОБА_1 систематично вчиняє домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо неї та їх малолітніх доньок, що призводить до фізичних та психологічних страждань та, як наслідок, погіршення якості її з дітьми життя, у зв`язку з чим вона з дітьми, в супроводі працівників поліції, вимушені були переїхати до її батьків; письмові пояснення ОСОБА_2 від 16.01.2023 року, згідно яких остання повідомляє, що 10.12.2023 року близько 03.00 год. її чоловік ОСОБА_1 вчинив сварку психологічного та фізичного характеру, а саме розпочав ображати її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, тягав, штовхав хапав за руки. Події відбувалися в присутності малолітніх дітей.

Скаржником не долучено до матеріалів жодних доказів на спростування обставин, зафіксованих у вказаних документах, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_2 .

Перевіряючи доводи апелянта по те, що протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, так як в ньому не вказані свідки та відсутні їх пояснення, а також до протоколу про адміністративне правопорушення не додані інші докази, апеляційний суд вважає їх необгрунтованими та відхиляє.

Апеляційний суд вважає, що у відповідності до вимог ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення також є доказом у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не дивлячись на те, що працівники поліції не були безпосередніми очевидцями домашнього насильства, однак, вони прибули за викликом потерпілої, бачили осіб конфлікту, опитали їх та на підставі зібраних доказів відобразили безпосередньо сприйняті обставини у протоколі про адміністративне правопорушення, який в сукупності із заявою потерпілої правоохоронним органам про вчинення щодо неї домашнього насильства, її поясненнях, кількістю фактів насильства щодо потерпілої ОСОБА_2 про які повідомила потерпіла, є достатніми для того щоб стверджувати про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта по те, що у заяві та письмових поясненнях ОСОБА_2 викладена суб`єктивна оцінка подій і вони не підтверджують факт вчинення ним домашнього насильства, апеляційний суд вважає не обгрунтованими та відхиляє їх.

Вказані апеляційні доводи ОСОБА_1 , викладені ним в апеляційній скарзі повністю спростовуються прослуханим в судовому засіданні апеляційної інстанції, за клопотанням ОСОБА_2 , звукозапису розмови, що міститься на мобільному телефоні останньої, між правопорушником ОСОБА_1 та потерпілою ОСОБА_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 визнавав ті обставини, що вдарив дитину та кричав на дружину, і вибачався за ці дії.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що обставини домашнього насильства підтверджені матеріалами справи та дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. ст. 33, 36 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, суд всебічно, повно та об`єктивно розглянув зазначену справу, правильно встановив фактичні обставини, дослідив та оцінив наявні у справі докази та ухвалив законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Підстави для скасування або зміни постанови місцевого суду, що є законною та обґрунтованою відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 13 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба