Справа№938/432/23
Провадження № 3/938/230/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла із Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Довгопілля Верховинського району Івано-Франківської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, утриманців немає, проживаючого, за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.161-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

до Верховинського районного суду Івано-Франківської області надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.161-1КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №437178 від 14.06.2023, ОСОБА_1 14.06.2023 близько 14год. 40хв. здійснив роздрібну торгівлю пальним на АЗС в селі Черемошна Верховинського району, без одержання документу дозвільного характеру а саме ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, передбаченої Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.161-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні 24.07.2023 вину в чиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав. Суду пояснив, що його знайомий ОСОБА_2 є власником АЗС в с.Черемошна Верховинського району Івано-Франківської області. Однак така АЗС не працює, оскільки ще не оформлено всі необхідні документи. За проханням ОСОБА_2 він періодично доглядає за наявним на АЗС майном, одна жодних трудових відносин між ним та ОСОБА_2 немає. 14 червня 2023 близько обіду він перебував на АЗС та оглядав територію, перевіряв чи все майно на місці. В цей час на АЗС заїхав автомобіль із номерним знаками Чернівецького регіону, та водій спитав його чи працює заправка, на що він відповів йому що ні. Однак водій дуже просив, щоб він продав йому хоч 5 літрів палива, щоб він мав змогу доїхати до родичів неподалік, тому він вирішив допомогти водієві, увімкнув колонку і заправив вказаний автомобіль на 200,00 грн, приблизно 5 літрів палива. Через деякий час приїхали працівники поліції, яким він пояснив, що не є працівником цієї АЗС та повідомив хто є власником АЗС. Однак працівники поліції склали відносно нього протокол. Звернув увагу на те, що продав тільки цих 5 літрів пального, однак жодні кошти в нього працівники поліції не вилучали. Також зазначив, що йому невідомо скільки точно палива було у резервуарах (бочках) на АЗС, і працівники поліції жодних замірів не проводили. Кількість палива яка зазначена у протоколі та передана йому на зберігання, була визначена працівниками поліції на їх розсуд. Однак таке паливо йому не належить, а є власністю ОСОБА_2 . Звернув увагу на те, що це єдиний випадок коли він продав пальне на цій заправці.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності просив суд закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Звернув увагу на те, що за диспозицією ч.1 ст.161-1 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі оптової чи роздрібної торгівлі пальним без державної реєстрації суб`єктом господарювання або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачено законом.

Вважає, що об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки господарської діяльності, якій притаманні такі обов`язкові ознаки, як самостійність систематичність (не менше три рази на рік) та отримання прибутку, а разове вчинення зазначеної дії не утворює складу правопорушення передбаченого ч.1 с. 161-1 КУпАП. Також звертає увагу на те, що суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 161-1 КУпАП, в частині оптової або роздрібної торгівлі пальним без одержання документа дозвільного характеру, здійснення якої ставиться у вину ОСОБА_1 , може бути тільки суб`єкт господарювання, оскільки відповідно до ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» така ліцензія може бути видана тільки суб`єкту господарювання. Однак ОСОБА_1 не є суб`єктом господарської діяльності та відповідно не може бути і суб`єктом інкримінованого йому діяння.

Окрім того захисник посилається на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодних доказів, що реалізація пального зі сторони ОСОБА_1 мала місце, була самостійною та ініціативною, повністю охоплювалась його власною господарською компетенцією чи була пов`язана із виконанням ним функцій найманого працівника на робочому місці із використанням майна суб`єкта господарювання.

В протоколі не зазначено в який спосіб відбувся продаж пального та кому саме, який вид пального та на яку суму було продано. Не долучено жодних матеріалів фото та відеофіксації порушення.

В протоколі зазначено, що на зберігання передано 2500 літри дизельного палива та 2300 л. бензину, однак не долучено документів щодо проведення огляду, замірів, вилученого пального.

Також на думку захисника, не доводять вини ОСОБА_1 і долучені до справи письмові пояснення ОСОБА_3 , згідно яких саме він заправляв свій автомобіль на суму 200,00грн на АЗС у селі Чернемошна 14.06.2023, оскільки з таких не вбачається, хто саме здійснював продаж пального, а незрозуміло за яких обставин такі пояснення були надані.

За клопотанням захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні 29.08.2023 було допитано свідка ОСОБА_2 .

Зокрема свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що він зареєстрований, як фізична-особа підприємець та в його користуванні перебуває земельна ділянка в селі Черемошна Верховинського району на якій знаходиться два резервуари (бочки) для пального, заправна колонка та тимчасова споруда. В майбутньому вказаний об`єкт має функціонувати, як автозаправна станція, однак на даний час всі документи ще не оформлено, тому вона не працює. Також свідок вказав, що ще на початку 2022 року він придбав на АЗС «Укрнафта» паливні талони на пальне, які подальшому обміняв на пальне, яке помісив у резервуари (бочки) які знаходяться на земельній ділянці в селі Черемошна. Оскільки АЗС ще не працює, та там немає жодних працівників, після завезення туди пального для зберігання, він домовився зі своїм знайомим ОСОБА_1 , щоб він доглядав за територією, час від часу навідувався туди. При цьому жодних договорів із ОСОБА_4 він не укладав, домовленість була усною а безоплатною. Як йому відомо зі слів ОСОБА_1 , 14.06.2023, коли він перебував на АЗС, туди заїхав автомобіль та на прохання водія, ОСОБА_1 заправив цей автомобіль на 200,00грн, після цього приїхали працівники поліції. Дещо пізніше він передав працівникам поліції копії чеків у підтвердження придбання пального, яке було на АЗС у с.Черемошна. Жодних коштів за продане пальне, ОСОБА_4 йому не передавав. Також вказав, що у ОСОБА_1 були ключі від колонки, так як він час від часу перевіряв, чи немає ніде протікання пального.

Для надання особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливості подати письмові докази в підтвердження своєї правової позиції, розгляд справи відкладався на 11.09.2023.

30.08.2023, захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності було подано письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 161-1 КУпАП, а долучено письмові докази про те, що саме ФОП ОСОБА_2 , є власником АЗС у АДРЕСА_2 , а також, що ОСОБА_1 станом на 14.06.2023 та на даний час не є найманим працівником у ФОП ОСОБА_2 .

В судове засідання призначена на 11.09.2023 особа, яка притягається до відповідальності та його захисник не з`явились, причин неявки не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.08.2018 (справа №11-237сап18) звертає увагу на те, що право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлена ч. 1ст. 268 КУпАП, не є абсолютним, а суддям необхідно дотримуватися необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом з дотриманням, як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення передбачене ст.161-1 КУпАП, не є обов`язковою.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисник будучи повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з`явились без поважних причин, однак в попередньому засіданні надали свої пояснення та письмово виклали свою позицію у клопотання про закриття провадження у справі, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно приписів ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статі 256 КУпАП закріплені вимоги, згідно яких у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення має відбуватися виключно в межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення. Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, в якій уповноваженою на те особою зазначаються всі ознаки складу адміністративного правопорушення та обставини його вчинення, перекваліфіковувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, самостійно відшукувати докази винуватості такої особи.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Виходячи із системного аналізу наведених положень закону, а також практики ЄСПЛ, що за правилами, визначеними ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" має враховуватися судом як джерело права, можна зробити висновок, що у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності належними вважаються докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність передбачених ст. 280 КУпАП обставин, які підлягають доказуванню у справі, а також інших обставин, які мають значення для справи, та прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.161-1 КУпАП, працівниками поліції надано суду наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення від 14.06.2023 серії ВАВ №437178, згідно з яким ОСОБА_1 14.06.2023 близько 14год. 40хв. здійснив роздрібну торгівлю пальним на АЗС в селі Черемошна Верховинського району, без одержання документу дозвільного характеру а саме ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, передбаченої Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.161-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 14.06.2023, в яких він зазначає, що 14.06.2023 перебував на своєму робочому місці на АЗС в с.Черемошна, де він працює оператором. Близько 14:40год на АЗС заїхав автомобіль, який він заправив на 200,00 грн а саме 4,6л. бензину. В подальшому прийшли працівники поліції з`ясували, що ліцензії на продаж пального немає;

- письмові пояснення ОСОБА_3 , в яких він зазначає, що 14.06.2023 близько 14:40 по власних потребах на власному автомобілі перебував у с.Черемошна, Верховинського району, де заїхав на АЗС з метою заправити автомобіль. Він дав працівнику АЗС 200,00грн та останній заправив його автомобіль бензином А-95 в кількості 4,6л. Після цього він поїхав по власних потребах;

- розписку ОСОБА_1 про те, що ним отримано на зберігання бензин в кількості 2300, ДП в кількості 2500, одну колонку з двома пістолетами та резервуари;

- чеки ПАТ «Укрнафта» про придбання пального в період березня-квітня, липня 2022 року;

Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності в підтвердження своєї правової позиції судді надано:

-угоду про використання земельної ділянки №160/2023 від 01.02.2023, згідно якої в користуванні ФОП ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка пл. 0,0150га в с. Черемшна, присілок Центро за цільовим призначенням землі комерційного призначення;

-дозволи від 05.02.2020 про надання ФОП ОСОБА_2 дозволу на експлуатацію резервуарів а паливороздавальної колонки;

-копію виписки про реєстрацію ОСОБА_2 , як фізичної особи підприємця;

-довідку від 30.08.2023 видану ФОП ОСОБА_2 , про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час не є та станом на 14.06.2023 не був найманим працівником ФОП ОСОБА_2 .

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (обєкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Так, ч.1 ст.161-1 КУпАП передбачено відповідальність за оптову або роздрібну торгівлю пальним без державної реєстрації суб`єктом господарювання або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачено законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Таким чином, об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Статтею 42 ГК України передбачено, що підприємництво, як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Таким чином, важливими ознаками господарської діяльності є її систематичність (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) та здійснення суб`єктом на власний ризик з метою одержання прибутку.

Складаючи протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 161-1 КУпАП, уповноважена особа зобов`язана довести наявність таких ознак у діях особи, тобто наявність усіх ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбачених диспозицією вказаної статті.

При цьому слід звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини в своїх судових рішеннях неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі «Абрамян проти Росії» Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суддя звертає увагу на те, що сутність пред`явленого обвинувачення повинна відповідати диспозиції статті закону, яким встановлено відповідальність за вчиненням правопорушення. При цьому суд, відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і змінювати формулювання висунутого обвинувачення та відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 14.06.2023 серії ВАВ №437178, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що 14.06.2023 близько 14год. 40хв. здійснив роздрібну торгівлю пальним на АЗС в селі Черемошна Верховинського району, без одержання документу дозвільного характеру а саме ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, передбаченої Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Однак у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито об`єктивну сторону правопорушення за ч.1 ст. 161-1 КУпАП, оскільки не зазначено кому саме ОСОБА_1 продав пальне, в якій кількості, якого виду ; не вказано, що такий продаж мав систематичний характер; не зазначено про отримання ним доходу від продажу такого пального.

Слід заначити, що аналіз наведених норм законодавства, дає підстави для обґрунтованого висновку, що господарська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями).

Відповідно до положень ст. 1 Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» , ліцензія це право суб`єкта господарювання на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню; видача ліцензії - надання суб`єкту господарювання права на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про видачу ліцензії, про що робиться запис у ліцензійному реєстрі;

Відповідно п.2 ч.2 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 161-1 КУпАП, в частині оптової або роздрібної торгівлі пальним без одержання документа дозвільного характеру, в даному випадку ліцензії, здійснення якої ставиться у вину ОСОБА_1 , може бути тільки суб`єкт господарювання, який зареєстрований відповідно до закону, як підприємець.

Однак до матеріалів справи не долучено доказів, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарської діяльності та відповідно не може бути і суб`єктом інкримінованого йому діяння. Будь яких документів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 працював на вказаній АЗС як оператор, до справи не долучено.

Більше того, згідно наданих особою, яка притягається до адміністративної відповідальності документів, а також пояснень свідка ОСОБА_2 , АЗС у с.Черемошна Верховинського району, належить ФОП ОСОБА_2 , однак жодних трудових відносин між ним та ОСОБА_1 , станом на 14.06.2023 оформлено не було. Також свідок вказав, що відповідна АЗС не працює, оскільки дозвільні документи перебувають на стадії оформлення.

Суддя критично оцінює долучені до справи письмові пояснення письмові пояснення ОСОБА_3 , в яких він зазначає, що 14.06.2023 близько 14:40 по власних потребах на власному автомобілі перебував у с.Черемошна, Верховинського району, де заїхав на АЗС з метою заправити автомобіль. Він дав працівнику АЗС 200,00грн та останній заправив його автомобіль бензином А-95 в кількості 4,6л. Після цього він поїхав по власних потребах.

З даних пояснень вбачається, що продавцем пального був саме ОСОБА_1 .

Окрім того, його статус, як особи, яка бере участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не визначений.

Так, згідно вимог статі 256 КУпАП, саме у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються прізвища, адреси свідків, якщо вони є.

Однак у протоколі про адміністративне правопорушення від 14.06.2023 серії ВАВ №437178, такий свідок як ОСОБА_3 , не зазначений. Відсутні посилання на вказану особу у протоколі, і як на покупця пального.

Натомість зазначені у протоколі в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на виклик суду не з`явились.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт здійснення ОСОБА_1 роздрібної торгівлі пальним на АЗС в с.Черемошна Верховинського району, без одержання документу дозвільного характеру, а саме, ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним передбаченої Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а згідно ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

З огляду на викладене приходжу до висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.161-1 КУпАП не здобуто належних, достовірних, допустимих і достатніх доказів, яких було б достатньо для визнання його винним у вчиненні зазначеного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.161-1 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю доказів про наявність в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.161-1, ст.ст. 247,251, 283, 284 КпАП України, суддя,

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.161-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Верховинський районний суд Івано-Франківської області або безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Роман ДЖУС