№566/941/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року смт Млинів, Рівненська область

Суддя Млинівського районного суду Рівненської області Бандура А.П. розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Дубенського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області

_____________________________________________________________________________

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

жителя АДРЕСА_1

місце роботи, посада: непрацюючого,

за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №280701 від 11 вересня 2023 року вбачається, що ОСОБА_2 , будучи протягом року притягненим до відповідальності постановою БАД№631739 від 14 жовтня 2022 року за ч.2 ст.126 КУпАП, 11 вересня 2023 року, о 12 год. 43 хв. в с. Ярославичі по вул. Садова, Дубенського району Рівненської області, керував мотоциклом «Мустанг», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину визнав та підтвердив, що посвідчення водія не отримував.

Відповідальність за ч.5 ст.126 КпАП України настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Крім того, диспозиція ч. 5 ст.126 КпАП України є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно - правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, що кореспондується з вимогами ПДР.

У відповідності до ст. 256 КУпАП У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Разом із тим, особою, що складала вищезазначений протокол, незважаючи на бланкетну норму закону та всупереч вимогам ст. 256 КпАП України, не конкретизовано пункт ПДР, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28.10.2003 у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13.12.2001 у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23.09.1998 у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Крім того, порядок збору та процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом.

При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №280701 від 11 вересня 2023 року є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху на всій території України (ст.254,255 КпАП України), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КпАП України).

Таким чином, оцінюючи вказаний доказ з огляду на вимоги ст. 252 КпАП України, суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №280701 від 11 вересня 2023 року складений без дотримання вимог процесуального закону, що тягне за собою визнання цього доказу недопустимим.

Крім того, в ч.5 ст.126 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення, зокрема склад об`єктивної сторони полягає в керуванні особи транспортним засобом.

Згідно з приписами пункту 1.10 ПДР України механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3кВт.

Мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідно до п.30.1 ПДР України власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Згідно з п. 2.1.а), б) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Отже, ключовим моментом обов`язкової наявності зазначених документів є віднесення транспортного засобу до категорії «механічний».

Законодавством розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб». Різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згоряння, а також потужності електродвигуна.

У той же час пункт 1.10 ПДР України визначає, що: - транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей чи вантажів, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; - механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що рухається за допомогою двигуна. Цей термін поширюється, зокрема, на транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; - мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун із робочим об`ємом до 50 куб або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Отже, транспортний засіб, зокрема скутер, з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує 3 кВт. У той же час, будь-який транспортний засіб, що рухається за допомогою двигуна внутрішнього згоряння, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.13 ПДР України до транспортних засобів категорії «А1» відносяться мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб або електродвигун потужністю до 4 кВт.

При цьому пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія, затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993 № 340, передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, поділяються на такі категорії, зокрема, «А1» - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун із робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів чи електродвигун потужністю до 4 кВт.

Зазначене свідчить про те, що до категорії «А1» належать транспортні засоби, зокрема скутери, з електродвигуном потужністю від 3 до 4 кВт, оскільки вони належать до механічних транспортних засобів у розумінні Закону України «Про дорожній рух». На ці транспортні засоби право на керування передбачає наявність дозвільних документів.

Отже, наявність посвідчення водія та реєстраційного документа передбачено виключно для «механічних» транспортних засобів. Механічними вважають скутери з електродвигуном потужністю від 3 до 4 кВт, а також усі транспортні засоби із двигуном внутрішнього згоряння.

Якщо скутер має потужність менше 3 кВт, він не належить до категорії «механічний» і відповідно не передбачає для водія необхідності мати при собі посвідчення водія та реєстраційний документ. Якщо транспортний засіб з електродвигуном має потужність понад 3 кВт, наявність зазначених документів є обов`язковою.

До таких висновків дійшов Дніпровський апеляційний суд в своїй постанові від 28 лютого 2023, справа № 932/2961/22, провадження № 33/803/352/23.

Як вбачається з фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№280701 від 11 вересня 2023 року ОСОБА_2 мотоциклом «Мустанг», державний номерний знак НОМЕР_1 , в поясненнях до протоколу ОСОБА_2 власноручно вказав, що керував мопедом «Мустанг».

Таким чином судом встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейським не було встановлено та не зазначено робочий об`єм двигуна та потужність електродвигуна транспортного засобу (мотоциклу/мопеда), яким керував ОСОБА_2 , а відтак суд позбавлений можливості встановити чи відноситься такий транспортний засіб до категорії, що передбачає для водія необхідності мати при собі посвідчення водія.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.98 (п.146 рішення) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розглядати справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину;всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи встановлені під час розгляду обставини і судову практику ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності достатніх та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КпАП України.

За таких обставин провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КпАП України підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого вищезазначеною статтею.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі наведеного,

керуючись ст.ст. 33-35, 38, 247, 283-284 КУпАП,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч.5 ст. 126 КпАП України закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, протест прокурора подаються до Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд Рівненської області, який виніс постанову.

Суддя: А.П. Бандура