ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/189/23 Справа № 705/263/23 Категорія: ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Піньковський Р. В. Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.02.2023 року якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок та одного року позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 536 гривень 80 копійок.

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 22.12.2022 року о 12 годині 50 хвилин в м. Умань по вул. Тищика керуючі автомобілем AUDI А5 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився та від освідування для визначення ступеню алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав. Пояснив, що дійсно 22.12.2022 року о 12 годині 50 хвилин в м. Умань по вул. Тищика він керував своїм авто AUDI А5 д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції. Оскільки він має хронічні захворювання та постійно приймає лікарські препарати, то повідомив про це поліцейським, які пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння. З цих підстав він зазначив поліцейським, що не має необхідності проходити такий огляд оскільки він не перебував в стані сп`яніння, а тому вважає, що він не відмовлявся від проходження такого огляду та на його думку в його діях відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.02.2023 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок та одного року позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 536 гривень 80 копійок.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник в інтересах правопорушника ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить:

Скасувати постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.02.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 от. 130 КУпАП, а провадження по даній справі закрити за відсутністю в моїх діях події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що під час спілкування з поліцейськими водій поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, висловлював свої заперечення, у водія відсутнє тремтіння пальців рук, поведінка адекватна, мова зрозуміла, чітка, рухи тіла теж адекватні його поведінка цілком відповідала обстановці.

Працівниками поліції не було доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання суду апеляційної інстанції неодноразово не з`являвся (3 рази), про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (у всіх трьох випадках).

При цьому в кожне з трьох судових засідань, на протязі більше ніж місяця, ОСОБА_1 подавав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із станом здоров`я.

28.04.2023 року ОСОБА_1 було подано чергове клопотання про відкладення судового засідання з посиланням на стан здоров`я.

В судовому засіданні 28.04.2023 року дане клопотання було розглянуте, за результатами розгляду якого було прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання (без видалення до нарадчої кімнати).

Розглядаючи справу у відсутність ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється протягом 20 днів з дня надходження справи до суду, при цьому справа надійшла до апеляційного суду 06.03.2023 року і таким чином знаходиться в суді 54 дні.

Процесуальну поведінку ОСОБА_1 з приводу постійного, неодноразового відкладення справи, суд апеляційної інстанції розцінює, як зловживання своїми правами, з метою затягнути судовий розгляд на невизначений час.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Таким чином аналіз даної норми Закону, дозволяє апеляційному суду зробити висновок, що у даному випадку явка ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції при розгляді його скарги не є обов`язковою, не перешкоджає розгляду справи та ухваленню судового рішення і в даному випадку його права не порушені.

Оцінюючи критично процесуальну поведінку ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції враховує, що останній звертається до медичного закладу напередодні судового засідання, в тому числі в судовому засіданні призначеному 28.04.2023 року, ОСОБА_1 звернувся до лікарні 27.04.2023 року. Крім того, згідно довідки медичного закладу, даний документ не містить інформації про лікування ОСОБА_1 , а лише констатує факт звернення за медичною допомогою, також дана довідка не містить яких-небуть заборон ОСОБА_1 за станом здоров`я.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю, що зазначена постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що ОСОБА_1 22.12.2022 року о 12 годині 50 хвилин в м. Умань по вул. Тищика керуючі автомобілем AUDI А5 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився та від освідування для визначення ступеню алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 339549 від 22.12.2022 року, де зазначено, що ОСОБА_1 22.12.2022 року о 12 годині 50 хвилин в м. Умань по вул. Тищика керуючі автомобілем AUDI А5 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився та від освідування для визначення ступеню алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.(а.с.1);

- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану сп`яніння до «Уманської ЦМЛ» від 22.12.2022 року, де зазначено, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння.(а.с.2);

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеному на ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився.(а.с.3);

- даними відеодиску відносно від 22.12.2022 року, з якого вбачаються обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.(а.с.6).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, та відмови від проходження освідування у встановленому законом порядку, не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права., є необґрунтованим та спростовуються даними відеозапису.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 339549 від 22.12.2022 року, даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану сп`яніння до «Уманської ЦМЛ» від 22.12.2022 року, даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеному на ОСОБА_1 , даними відеодиску відносно від 22.12.2022 року, з якого вбачаються обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ч. ч. 2-4 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З відеозапису, який наявний в матеріалах справи на (а.с.6) вбачається, що на момент зупинки автомобіля AUDI А5 д.н.з. НОМЕР_1 працівниками поліції водій ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу, тобто керував ним та рух вищевказаного транспортного засобу зафіксований відеореєстратором патрульного автомобіля. Також на відеозаписі зафіксовано обставини за яких працівники поліції запропонували ОСОБА_1 в установленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з застосуванням технічного приладу Драгер, а також в медичному закладі, при цьому також зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження запропонованого огляду на стан сп`яніння.

Крім того, з відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 має явні ознаки сп`яніння, а саме: порушення мови, поведінка яка не відповідає обстановці, правопорушник ОСОБА_1 поводить себе зухвало, та агресивно по відношенню до працівників поліції, виражається нецензурною лексикою в бік поліцейського, який складає протокол, а тому даний відеозапис не викликає сумніву у тому, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені в матеріалах справи докази не суперечать одне одному, та підтверджуються відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейських.

За таких обставин, суддя районного суду дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, а також сукупність доказів у їх взаємозв`язку, дають підстави зробити висновок про обґрунтоване притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому апеляційні доводи з цього приводу є необґрунтованим.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 є інвалідом II групи, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 12.07.2018 року, тому суд першої інстанції безпідставно стягнув з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 536 грн. 80 коп. (а.с.26).

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а судове рішення підлягає зміні в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 на користь держави.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.02.2023 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови рішення суду про стягнення судового збору з ОСОБА_1 на користь держави в суммі 536 грн. 80 коп.

В решті постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.02.2023 року залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Поєдинок