ПОСТАНОВА

Іменем України

14.03.2023 Справа №607/2300/23 Провадження № 3/607/1673/2023

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , працюючого керівником лабораторії ТОВ «Сіті Драйв 2019»,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

07.02.20233 на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.02.2023 указані матеріали повернуто до відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області для належного дооформлення.

28.02.2023 матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127-1 КУпАП, повторно надійшли до відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області після дооформлення.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 004904 від 03.02.2023 зазначено, що 20.01.2023 о 12 год. 00 хв. на вул. Микулинецькій, 129 в смт Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, відповідальною за видачу документа про технічну справність транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, здійснив порушення порядку проведення перевірки технічного стану такого транспортного засобу, а саме: видав документ про технічну справність транспортного засобу «ЗИЛ 433302», державний номерний знак НОМЕР_2 , у якого зафіксований показник одометра 13143 км, який не відповідає показнику, зазначеному в протоколі ОТК (131143 км).

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 127-1 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винуватим себе у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав повністю.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У контексті рішення Європейського суду з прав людини «Надточій проти України» (заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127-1 КУпАП, полягає у видачі документа про технічну справність транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, з порушенням порядку проведення перевірки технічного стану такого транспортного засобу.

Суб`єктом даного правопорушення є відповідна посадова особа, до повноважень якої належить видача документа про технічну справність транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 004904 від 03.02.2023 вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає у тому, що 20.01.2023 о 12 год. 00 хв. на вул. Микулинецькій, 129 в смт Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, відповідальною за видачу документа про технічну справність транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, здійснив порушення порядку проведення перевірки технічного стану такого транспортного засобу, а саме: видав документ про технічну справність транспортного засобу «ЗИЛ 433302», державний номерний знак НОМЕР_2 , у якого зафіксований показник одометра 13143 км, який не відповідає показнику, зазначеному в протоколі ОТК (131143 км).

На підтвердження обставин, викладених у протоколі, суду надані такі докази: повідомлення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області № 31/19-325 від 23.01.2023; рапорт інспектора СРПП ВП № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області.

Разом з тим зі змісту вказаних вище документів не вбачається, що ОСОБА_1 є посадовою особою, до обов`язків якої належить видача та підписання протоколів перевірки технічного стану транспортних засобів. Так само відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 здійснив видачу документа про технічну справність транспортного засобу «ЗИЛ 433302», державний номерний знак НОМЕР_2 .

При цьому суд звертає увагу, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.02.2023 указані матеріали повернуто для належного дооформлення.

Так, у постанові від 07.02.2023 суд вказував, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, посадовою особою якої юридичної особи є ОСОБА_1 , а також не вбачається, що до службових повноважень останнього належить видача зазначеного вище документа. Крім цього, суд зазначав про те, що до протоколу не додані документи, з яких вбачається видача ОСОБА_1 документа про технічну справність транспортного засобу «ЗИЛ 433302», державний номерний знак НОМЕР_2 , а також, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено конкретний пункт Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою КМУ від 30.01.2012 № 137, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 .

Разом з тим після повернення даних матерів до суду після дооформлення посадовою особою органу Національної поліції не усунуто зазначених судом недоліків.

При цьому самі по собі пояснення, надані ОСОБА_1 в судовому засіданні, зокрема щодо визнання своєї вини, без наявних в матеріалах справи доказів, не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127-1 КУпАП, оскільки сам факт визнання особою вини не може бути достатнім доказом для притягнення цієї особи до адміністративної відповідальності за відсутності інших належних доказів її винуватості.

Так само сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Більше того диспозиція ч. 1 ст. 127-1 КУпАП є бланкетною нормою і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто відсилає до інших норм права чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки осіб щодо виховання дітей. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов`язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

Таким чином правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 127-1 КУпАП, повинна вважатися не будь-яка видача документа про технічну справність транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, а саме та, яка здійснена з порушенням порядку проведення перевірки технічного стану такого транспортного засобу. Відтак для встановлення складу цього адміністративного правопорушення посадова особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, має зазначити конкретний пункт порядку проведення перевірки технічного стану транспортного засобу, який було порушено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.1998 у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають порядок проведення перевірки технічного стану транспортного засобу, то за порушення такого порядку винні особи мають притягуватись до відповідальності згідно диспозиції норми ч. 1 ст. 127-1 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення необхідного посилання на конкретну норму закону чи нормативно-правового акта, які регулюють порядок проведення перевірки технічного стану транспортного засобу, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127-1 КУпАП, прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28.10.2003 у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13.12.2001 у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23.09.1998 у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно з якими «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15.11.1996 у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі № 17-рп/2010 зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ, який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (ст. 254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Разом з тим при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 004904 від 03.02.2023 зазначені вище вимоги закону не виконані, а конституційні принципи не дотримані, оскільки не було конкретизовано, які саме вимоги порядку проведення перевірки технічного стану такого транспортного засобу порушив ОСОБА_1 та якими нормативно-правовими актами такі вимоги передбачені.

При цьому у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд наголошує, що у разі самостійного визначення кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, за змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так само Європейський суд з прав людини неодноразово, зокрема, у справах «Кобець проти України» (рішення від 14.02.2008), «Берктай проти Туреччини» (рішення від 08.02.2001), «Леванте проти Латвії» (рішення від 07.11.2002) вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

З урахуванням викладеного судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127-1 КУпАП, та наявність у його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких підстав суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127-1 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом матеріалами справи, у зв`язку із чим провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

При цьому суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи зі змісту норм ч. 2 ст. 284, ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору за розгляд цієї справи.

Керуючись ст. 7, 9, 40-1, 127-1, 245, 247, 251-252, 283-285, 287, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 127-1 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяІ. В. Марциновська