ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2023 Справа №607/19568/23

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,-

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №200816 від 02 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 02 жовтня 2023 року приблизно о 20:00 год. за місцем спільного проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї онучки ОСОБА_2 , а саме: пересував речі та меблі в кімнаті її проживання, обмежував доступ до кімнати та ображав її словесно, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вини у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він проживає спільно з потерпілою ОСОБА_2 , яка з власної ініціативи розпочала проведення ремонтних робіт у своїй кімнаті. Крім цього, вона поставила диван з власної кімнати в загальному коридорі, внаслідок чого обмежила прохід. 02 жовтня 2023 року він разом із дружиною пересунули вказаний диван в кімнату потерпілої, внаслідок чого вона обурилась та сказала, що викличе поліцію. Через деякий час приїхали працівники поліції. Будь-яких словесних образ та погроз в сторону потерпілої він не висловлював.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Бутрин С.В. в судовому засіданні просить провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, оскільки працівники поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не в повній мірі з`ясували обставини справи та дали неправильну оцінку ситуації, яка склалась між сторонами. В даному випадку між сторонами наявний цивільно-правовий спір з приводу користування житлом, а також предметами домашнього вжитку. Оскільки в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки домашнього насильства психологічного характеру, просить провадження у справі закрити.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 02 жовтня 2023 року о 08:00 год. вечора вона повернулась додому та побачила, що прохід в її кімнату майже заблокований, оскільки в кімнаті стояв старий диван, а шафи, які стояли в кімнаті, були пересунуті у центр кімнати. Після цього ОСОБА_1 сказав щоб вона «виміталась» з хати та почав висловлюватись в її сторону нецензурними словами. Через деякий час вона викликала працівників поліції.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що 02 жовтня 2023 року жодних конфліктів в квартирі не було. Окрім неї в квартирі були дочка, онука з дитиною та чоловік. Також у вказаний день приїжджали працівники поліції, яких викликала ОСОБА_2 . При цьому, будь яких нецензурних слів її чоловік ОСОБА_1 в сторону ОСОБА_2 не висловлював.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 02 жовтня 2023 року вона прийшла додому з роботи. Перед тим як вона пішла на роботу, диван стояв у коридорі, а коли вона повернулась диван стояв у великій кімнаті, тобто там де він мав стояти. Через деякий час прийшла її дочка ОСОБА_5 , яка після того як побачила диван у своїй кімнаті обурилась та викликала поліцію. При цьому, будь-яких нецензурних слів її чоловік ОСОБА_1 в сторону дочки ОСОБА_2 не висловлював.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника, потерпілої та свідків, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 252 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, до матеріалів справи долучено:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №200816 від 02 жовтня 2023 року, у якому зазначено, що ОСОБА_1 02 жовтня 2023 року приблизно о 20:00 год. за місцем спільного проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї внучки ОСОБА_2 , а саме: пересував речі та меблі в кімнаті її проживання, обмежував доступ до кімнати та ображав її словесно;

- відеозапис під назвою export-ofkdq, що міститься на оптичному носію диску DVD-R, на якому зафіксовано процес спілкування ОСОБА_2 з працівниками поліції, а також процес оформлення матеріалів адміністративної справи. На 00:01:13 хв. відеозапису потерпіла повідомляє працівникам поліції про те, що повернувшись додому їй було важко відкрити двері кімнати, оскільки ОСОБА_1 перемістив диван з коридору у її кімнату. Крім того, він перемістив деякі речі у її кімнаті без дозволу;

- заяву ОСОБА_2 від 02 жовтня 2023 року, відповідно до якої вона просить притягнути до відповідальності ОСОБА_1 , з яким вони проживають спільно за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки він заблокував їй вхід у кімнату, в якій вона проживає. На пропозицію розблокувати вхід та поставити диван на місце, де він стояв, останній відмовився та почав її ображати;

- письмове пояснення ОСОБА_2 від 02 жовтня 2023 року, у якому остання зазначила, що 02 жовтня 2023 року о 20:00 год. вона повернулася з дочкою до свого дому, і виявила заблокований меблями вхід у кімнату. Шафа була пересунута в центр кімнати, речі дитини лежали на підлозі;

- витяг з ІПНП України від 03 жовтня 2023 року.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 173-2 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до пунктів 3, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року (далі Закон) домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином Законом встановлено, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Зокрема, психологічне насильство має місце тоді, коли словесні образи, погрози, приниження тощо викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, домашнє насильство є правопорушенням із матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання відповідних суспільно-небезпечних наслідків у виді шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого або реальної можливості заподіяння такої шкоди, тобто такої, що об`єктивно могла настати, але не настала через незалежні від волі кривдника обставини.

У справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі. Таким чином, у справах про психологічне домашнє насильства обов`язково необхідно встановлювати які саме негативні наслідки для психологічного стану постраждалої особи, перелічені у пункті 14 частини першої статті 1 Закону, настали або могли настати внаслідок дій кривдника.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №200816 від 02 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру. При цьому, у вказаному протоколі взагалі не зазначено відомостей про те, чи була потерпілій завдана шкода психічному здоров`ю, або така шкода могла бути завдана.

Крім того, у заяві від 02 жовтня 2023 року та письмовому пояснення від 02 жовтня 2023 року ОСОБА_2 узагальнено зазначила про те, що ОСОБА_1 словесно ображав її, однак не зазначила про те, які наслідки від цього настали чи могли настати.

Під час надання пояснень в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 також зазначила, що ОСОБА_1 словесно ображав її. При цьому, вказані доводи спростовуються поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які повідомили, що будь-яких нецензурних слів ОСОБА_1 в сторону ОСОБА_2 не висловлював та її не ображав.

Жодних інших доказів, які б поза розумним сумнівом спростовували пояснення ОСОБА_1 та підтверджували відомості вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.

Отже, на підтвердження викладених у протоколі даних, всупереч вимогам ст.251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні будь-які докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В свою чергу суд зазначає, що домашнє насильство важливо відрізняти від конфліктних стосунків. Оскільки конфлікт це особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Відтак людина, що чинить домашнє насильство, діє умисно, з наміром заподіяти шкоду потерпілому, порушивши його права й свободи, тоді як ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій це конфлікт.

Виходячи із встановлених в судовому засіданні обставин справи, в даному випадку між сторонами має місце конфлікт цивільно-правового характеру з приводу користування житлом, а також предметами домашнього вжитку, однак беручи до уваги вищевикладене не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначене та аналізуючи докази в їх сукупності, вважаю, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 268, 277, 287 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяТ. Я. Багрій