ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/343/23 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) 00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Згідно постанови, 14 листопада 2022 року о 00 год. 18 хв. в м. Тернопіль по вул. Микулинецька, 46, гр. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом AUDI Q3 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці та порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 OILM ARLM 0307 (повірка дійсна до 20.05.2023) та проїхати у найближчий медичний заклад для такого огляду відмовилась в категоричній формі. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї ОСОБА_1 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2023 року та закрити провадження у справі. Також, просить суд врахувати те, що позбавлення права керування транспортними засобами, позбавить її можливості отримувати кошти за своїм місцем роботи, а також повноцінно забезпечувати прожиття та розвиток своїх дітей. На утриманні ОСОБА_1 є двоє дітей, які після розірвання шлюбу залишилися повністю на утриманні ОСОБА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що:

підпис водія у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом його вини;

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водієві вручено не було;

у матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності, що є порушенням Розділу ІІІ пункту 3 Інструкції;

розписка ОСОБА_2 від 14 листопада 2022 року немає відношення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;

причина зупинки визнана протиправною, так як постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6167575 від 14 листопада 2022 року скасована, а тому подальші дії працівників поліції є необґрунтованими та незаконними;

суд першої інстанції був упередженим та перебрав на себе функцію обвинувачення;

пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння є незаконною, оскільки представник поліції не встановив, що саме у водія наявні ознаки алкогольного сп`яніння;

ОСОБА_1 не відмовлялася проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі;

Заслухавши доводи ОСОБА_1 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №079616 від 14 листопада 2022 року; відеозаписі із відеореєстратора патрульного автомобіля під назвою «Реєстратор» та нагрудної камери працівників поліції під назвою «export-zli7m»; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ТОКПЛ» ТОР від 14 листопада 2022 року; свідоцтві про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 0212 083 22, чинне до 20 травня 2023 року; розписці ОСОБА_2 від 14 листопада 2022 року; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6167575 від 14 листопада 2022 року.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи апелянта про скасування постанови судді з тих підстав, що відсутній факт порушення ПДР як законна підстава для зупинки, а тому подальші дії працівників поліції є не незаконними, спростовуються матеріалами справи.

Так, в цій частині доводи апелянта обґрунтовані виключно тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6167575 від 14 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП була скасована рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 травня 2023 року, що на думку апелянта вказує на незаконність подальших дій та вимог працівників поліції про проходження огляду на стан сп`яніння.

Однак, скасування зазначеної постанови серії ЕАР №6167575 від 14 листопада 2022 року (а.с.55) про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення ПДР, жодним чином не спростовує факту керування ОСОБА_1 автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а також наявність інших підстав для зупинки транспортного засобу AUDI Q3 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , а саме те, що вона керувала транспортним засобом під час дії комендантської години, що підтверджується відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції (файл export-zli7m.mp4 з 00:18:55 год).

Відповідно до положень п.7 ст.35 ЗУ Про національну поліцію, ст.8 Закону України Про правовий режим воєнного стану і п.16 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 08.07.2020р., працівники Національної поліції уповноважені на території де запроваджено комендантську годину тимчасово обмежувати рух транспортних засобів, перевіряти документи водія та оглядати його транспортний засіб і багаж.

Виходячи із вищенаведеного, твердження апелянта про скасування постанови судді з тих підстав, що відсутня законна підстава для зупинки її транспортного засобу, а тому подальші дії працівників поліції є не незаконними, суд апеляційної інстанції оцінює критично.

Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 OILM ARLM 0307, не можуть бути підставою для скасування постанови суду, оскільки обов`язкове долучення таких документів не передбачено законом, сертифікат відповідності може бути надано особі на місці за її вимогою згідно вищевказаної Інструкції від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Окрім того, огляд на стан сп`яніння не проводився, а тому працівники поліції не мали обов`язку долучати до матеріалів справи сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Доводи апеляційної скарги про те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водієві вручено не було є неналежними, оскільки ОСОБА_1 відмовилася проходити такий огляд, тому в працівників поліції не було підстав оформляти направлення водія у відповідний медичний заклад.

За змістом положень частин третьої, четвертою ст.266 КУпАП підставою для направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння в заклад охорони здоров`я є попередня згода самого водія на проходження такого огляду, який згідно п.7 розділу 1, п.п.8,9 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, проводиться у найближчому закладі охорони здоров`я за обов`язкової участі поліцейського не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Зібраними у цій справі доказами достовірно встановлено, що ОСОБА_1 на місці її зупинки відмовилася від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відмовилася проходити такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, що підтверджується долученим до справи відеозаписом, а тому вищевказані доводи апеляційної скарги є помилковими.

З матеріалів справи і змісту оскарженого рішення видно, що в даному випадку суд першої інстанції розглянув справу та виніс обґрунтоване і вмотивоване рішення виключно на підставі тих доказів, які були направлені до суду управлінням поліції, а тому наведені в апеляційній скарзі доводи, що суд першої інстанції був упередженим та перебрав на себе функцію обвинувачення є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги твердження апеляційної скарги про те, що пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння є незаконною, оскільки представник поліції не встановив, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки відповідно до п. 2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. З наявних у справі відеозаписів видно, що працівник поліції неодноразово оголосив ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, які стали причиною направлення на відповідний огляд.

Не відповідають дійсності твердження ОСОБА_1 про те, що вона не відмовлялася проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі, так як факт відмови підтверджується матеріалами справи, зокрема відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції (файл export-zli7m.mp4 з 00:24:30 год) зафіксовано розмову ОСОБА_1 із працівником поліції з приводу відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та вимоги працівників поліції пройти огляд у найближчому медичному закладі, де на прохання працівника поліції пройти до службового автомобіля, ОСОБА_1 категорично відмовилася та виявила бажання їхати на власному транспортному засобі, що не ґрунтується на вимогах ст. 266 КУпАП, згідно якої особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, а також п. 9 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, згідно якого поліцейський забезпечує доставку водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, до найближчого закладу охорони здоров`я, що і було роз`яснено ОСОБА_1 працівником поліції.

Крім того, в ході спілкування із працівниками поліції ОСОБА_1 категорично відмовилася від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці її зупинки, а також відмовилася проходити такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, що підтверджується долученим до справи відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції (файл export-zli7m.mp4 з 00:26:35 год), а тому вищевказані доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції оцінює критично.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст.33-35 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його майнового стану, відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, та вірно визначив стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов`язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, , оскільки ОСОБА_1 було призначено адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка не передбачає можливості накладення основного і додаткового покарання інших видів чи розмірів.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі та доповненнях до неї відомості про місце роботи, сімейний стан і склад сім`ї ОСОБА_1 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2023 року, відносно неї без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя