Провадження 3/557/370/2023
Справа 557/533/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року смт Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Оленич Ю.В., за участю секретаря судового засідання Слюсарчук І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП № 5 Рівненського РУП ГУПН в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22 березня 2023 року о 15 год. 51 хв. на 2 км а/д Тучин-Річиця, керував транспортним засобом «Mercedes Benz ML 320», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук та, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, від проходження медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

29 червня 2023 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Рижова С.Є. на електронну пошту суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , які останній просить взяти до уваги під час ухвалення рішення. ОСОБА_1 вказав на те, що по-перше, місце зупинки його транспортного засобу не є автомобільною дорогою, як зазначено у протоколі, а нагадує самовільно накатану дорогу, з огляду на що виникає питання, з яких причин на місці зупинки та складання домументів про адміністративне правопорушення знаходились працівники патрульної поліції, оскільки вони об`єктивно не могли оцінити якість керування транспортним засобом та виявити будь-які ознаки правопорушення, зокрема факту керування у стані сп`яніння. По-друге, ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав, зокрема права на захист та не було зазначено причин зупинки транспортного засобу. Крім того, наступні дії, вчинені поліцейськими, зокрема поверхневий огляд та обшук були безпідставними та необґрунтованими, проведені з порушенням процедури, передбаченої законом. На переконання ОСОБА_1 , поліцейськими був проведений обшук транспортного засобу, без будь-яких на те підстав, а тому такі їх дії ним оцінюються як протизаконними та неприпустимими, що створює у незацікавленого спостерігача думку явних ознак провокації з метою отримання неправомірної вигоди, її фіксації та, у подальшому, внесення відомостей до ЄРДР. При цьому, як зазначає ОСОБА_1 , працівники поліції, вдаючись до нахабних дій, пов`язаних з проникненням до його транспортного засобу, грубо вели з ним розмову, згодом примушуючи сісти до службового автомобіля та поїхати до м. Рівне для огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі в їх присутності. По-третє, як зауважує ОСОБА_1 , відверто змушували та схиляли його до проходження тесту на ознаки алкогольного сп`яніння, не маючи на те достатніх підстав. Крім того, ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях звернув увагу на те, що сам поліцейський остаточно не міг визначитись з якою метою він зупинив транспортний засіб, так як вже під час руху в автомобілі останній стверджував, що вони направляються в м. Рівне з метою виявлення ознак вже наркотичного сп`яніння. По-четверте, ОСОБА_1 зазначив про те, що будучи за кермом транспортного засобу, перебував у військовій формі та є військовослужбовцем, а тому всі подальші процесуальні дії мали проводитись у присутності представників Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, яких на місце складання адміністративних матеріалів викликано не було.

Окрім означеного, ОСОБА_1 у письмових поясненнях зауважив, що є військовослужбовцем, а тому, отримавши від командира військової частини розпорядження терміново прибути до військової частини, де несе військову службу, невідкладно мав виконати вказане доручення, у зв`язку з чим пояснив поліцейським вагомі причини неприбуття до медичного закладу у м. Рівне для огляду на стан сп`яніння.

ОСОБА_1 та його захисник у судове засідання не з`явилися, судом здійснювався виклик останніх у дане судове засідання шляхом направлення судових повісток до електронного кабінету адвоката Рижова С.Є., які були доставлені 20 жовтня 2023 року.

Таким чином, суддею вжито необхідних заходів для забезпечення участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника у судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою. За таких обставин, суддя приходить висновку про можливість розгляду справи без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності, за наявними в справі матеріалами.

Захисник Рижов С.Є., приймаючи участь у судовому засіданні 03 липня 2023 року в режимі відеоконференції підтримав позицію свого довірителя, яка останнім була висловлена у письмових пояснення. Додатково захисник вказував про те, дії працівників поліції повністю були спрямовані на провокацію пропозиції неправомірної вигоди, при цьому зауважив, що внутрішня служба правопорядку при оформленні адміністративних матеріалів запрошена не була. ОСОБА_1 не був проти проходження огляду за місцем зупинки, вважає, що оскільки останній є військовослужбовцем, то мали залучити Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. З приводу неправомірних дій працівників поліції при оформленні матеріалів до відповідних органів ОСОБА_1 та захисник в інтересах останнього не звертались, однак мають намір вчинити такі дії після розгляду даної справи. З огляду на вказані вище обставини, захисник просив провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні 03 липня 2023 року, суддя приходить наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п. 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п. 2.5. Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За невиконання вимог цього пункту Правил передбачено адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29 червня 2007 року постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, сама по собі відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад адміністративного правопорушення та має наслідком адміністративну відповідальність.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103).

Зокрема, п. 3 Порядку № 1103 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735).

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно із п. 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з п. 7 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Вказані положення Інструкції відповідають ст.ст. 12, 13 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», відповідно до яких встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження), а медичний огляд проводиться за направленням поліцейських.

Отже, зазначеними нормативно-правовими актами регламентований порядок проведення огляду у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз вказаних нормативних актів свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння поліцейськими огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводиться, для проведення огляду водій відразу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я.

Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу, серед яких, є право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376 (далі - Інструкція №1376).

Інструкцією № 1376 встановлено порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначено порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції № 1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності, а положення Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103 - підстави та правила проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, у встановленому порядку в закладі охорони здоров`я, перелік яких затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 , про що останнім зазначено у письмових поясненнях та про що у судовому засіданні ствердив захисник останнього ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується даними наступних досліджених у судовому засіданні доказів:

-протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 313836 від 22 березня 2023 року, в якому зазначено про факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, які в розумінні п. 4 розділу І, п. 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а також про факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку в закладі охорони здоров`я;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 березня 2023 року, в якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду у закладі охорони здоров`я;

-зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 313836, за даними якого ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП був відсторонений від керування транспортним засобом протягом 24 годин. У вказаному зобов`язанні наявний запис про те, що ОСОБА_1 від підпису зобов`язання відмовився;

-постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 723191 від 22 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ч. 1 ст. 121-3, ст. 125 КУпАП;

-матеріалів відеофіксації, на яких зафіксовано обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, опитані в судовому засіданні поліцейські ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили, що під час зупинки водія ОСОБА_1 у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що останній відмовився.

Показання співробітників поліції є чіткими, зрозумілими та послідовними, узгоджуються із даними відеофіксації і сумнівів не викликають.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що дії працівників поліції були спрямованими на провокацію пропозиції неправомірної вигоди, то суддею зазначається наступне.

КУпАП не містить визначення поняття провокація, як і в цілому національне законодавство, натомість Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зробив дефініцію такого поняття та критерії для розмежування законних дій співробітників поліції від провокації до вчинення злочину.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів є ряд критеріїв.

Під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним критерієм - наявність у суду можливостей перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням вимог рівності та змагальності сторін.

Підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений (рішення у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Під пасивною поведінкою ЄСПЛ розуміє відсутність будь-яких активних дій, які б спонукали потенційного підозрюваного вчинити злочин.

Таким чином, у разі виявлення за матеріалами кримінального провадження ознак, притаманних провокації злочину правоохоронними органами, суд у судовому засіданні має це перевірити шляхом дослідження відповідних обставин і лише після цього зробити висновок щодо наявності (відсутності) такого факту і, як наслідок, щодо належності, допустимості й достатності доказів у справі для прийняття відповідного процесуального рішення.

При визначенні того, чи обмежилися співробітники правоохоронних органів переважно пасивним встановленням обставин можливого скоєння злочину, ЄСПЛ розглядає два фактори:

- наявність підстав для проведення відповідних заходів;

- роль співробітників правоохоронних органів в скоєнні злочину.

Таким чином, потрібно взяти до уваги наступні обставини: підставу для зупинки; поведінку працівника поліції; ознаки сп`яніння водія; дії водія щодо пропозиції працівника поліції пройти огляд на встановлення стану сп`яніння.

Так, із досліджених матеріалів убачається, що водія ОСОБА_1 було зупинено за порушення вимог пунктів 2.9 в), 9.9 б) Правил дорожнього руху, після зупинки під час спілкування з поліцейськими у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, про що останнього було повідомлено і у зв`язку з чим йому неодноразово протягом тривалого часу було запропоновано пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що водій, не відмовлявся, водночас активних дій не вчиняв, не сідав до патрульного автомобіля, щоб їхати до закладу охорони здоров`я. У подальшому ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд та з працівниками поліції у службовому автомобілі вирушив до медичного закладу у м. Рівне, однак під час слідування до медичного закладу від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився, мотивувавши таку відмову необхідністю терміново повернутися до місця розташування частини. При цьому, як убачається з матеріалів відеофіксації, поліцейським ОСОБА_1 було роз`яснено положення ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також наслідки відмови від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, на що останній повідомив, що наслідки відмови йому зрозумілі.

Таким чином, судом не встановлено того, що поліцейські своїми активними діями провокували водія ОСОБА_1 до надання неправомірної вигоди, як і до прийняття останнім рішення про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, відтак доводи сторони захисту з даного приводу є неспроможними. Рішення про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння було прийнято свідомо водієм ОСОБА_1 без будь-якого тиску. Останній, будучи водієм та маючи відповідне посвідчення водія, обізнаний з Правилами дорожнього руху, зокрема, п. 2.5, який зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому, відмовляючись від проходження такого огляду, має нести юридичну відповідальність.

При цьому суддею зауважується, що доводи захисту з приводу вагомості причини непроходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, зокрема необхідності виконання розпорядження командира прибути до військової частини, не знайшли свого підтвердження у ході дослідження доказів.

Водночас, зважаючи на твердження сторони захисту щодо неправомірності дій поліцейських при оформленні відносно ОСОБА_1 адміністративних матеріалів, суддя звертає увагу на те, що матеріали провадження не містять відомостей щодо оскарження таких дій працівників поліції, як і не містять результатів такого оскарження.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що поліцейським не було викливано при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення представників Військової служби правопорядку Збройних Сил України, так як останній є військовослужбовцем та перебував за кермом транспортного засобу у віськовій формі, то такі суддею оцінюються критично, з огляду на те, що відповідно до положень ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці та військовозобов`язані як спеціальні суб`єкти, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

При цьому суддею приймається до уваги те, що матеріали справи не містять доказів того, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , є військовою технікою, яка перебувала на балансі Збройних Сил України, та на якій останній під час зупинки виконував в якості військовослужбовця обов`язки військової служби. Як убачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення, вказаний транспортний засіб належить ОСОБА_5 .

Аналізуючи вказані докази суддя приходить висновку, що працівники поліції діяли у межах повноважень та відповідно до вимог Інструкції № 1452/735, докази, що містяться в матеріалах справи, повністю узгоджуються між собою та підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, приходжу висновку про те, що подія правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, мала місце, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доведена повністю.

Що стосується решти аргументів сторони захисту, які з огляду на встановлені обставини не спростовують винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому дій, то такі суддею відхиляються та розцінюються, як обраний спосіб захисту, з метою уникнення від відповідальності.

Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників, вважаю за можливе притягнути останнього до адміністративної відповідальності та з метою його виховання та запобігання вчиненню ним нових правопорушень, призначити йому покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З даних довідки ДОП СП ВП № 5 Костюрець О. вбачається, що ОСОБА_1 права керування не позбавлений та на протязі астрономічного року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не притягувався, посвідчення водія отримував 09 жовтня 2009 року серія НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з ОСОБА_1 в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 283, 284, 287-289 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, та підлягає зарахуванню на рахунок UA0017001, отримувач коштів ГУК у Рівнен.обл./Рівнен.обл./21081300, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на рахунок №UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету - 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ю.В. Оленич