КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю захисника Орлова В.В., апеляційну скаргу захисника Орлова В.В. на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2022 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

в с т а н о в и л а :

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень на користь держави, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно з постановою судді, 26 листопада 2021 року о 23.25 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Audi Q5», д/н НОМЕР_1 , по вул. Антонова в с. Чайки Бучанського району Київської області в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено за допомогою спеціального пристрою «Alcotest6820» у присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за результатами огляду, станом на 23.28 26листопада 2022 року, в повітрі, видихнутому водієм ОСОБА_1 , зафіксовано 1,64 проміле етилового спирту.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУПАП.

В апеляційній скарзі захисник Орлов В.В. просить скасувати постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2022 року якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу у розмір 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що зібрані у справі докази не підтверджують скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, процесуальні документи складені з порушенням вимог закону, а висновки суду зроблені на підставі вказаних документів не відповідають обставинам справи.

Захисник вказує, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проведено працівниками поліції з істотними порушеннями вимог ст. 266 КУпАП, постанови КМУ № 1103, наказу МВС України №1395, спільного наказу МВС і МОЗ України №1452/735, оскільки огляд проводився за участю свідків, в неупередженості яких є беззаперечні сумніви, а тому протокол не може вважатися допустимим доказом, тим більше, що ОСОБА_1 висновки огляду не визнав і таке його право передбачено ч. 3 ст. 266 КУпАП.

При цьому захисник посилається на пояснення ОСОБА_1 про те, що коли він 26 листопада 2021 року рухався на автомобілі AudiQ5 д.н.з. НОМЕР_2 у напрямку села Білогородка в Києво-Святошинському районі Київської області, то на дорозі у нього виник конфлікт з водієм автомобіля «ДЄУ Ланос» та його пасажиром, як у подальшому йому стало відомо, що це були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Після вичерпання конфлікту ОСОБА_1 поїхав далі, але через деякий час був зупинений працівниками поліції, які звинуватили його у скоєнні хуліганства відносно вищевказаних водія та пасажира, і це, на його думку, було причиною зупинки автомобіля. Для встановлення всіх обставин конфлікту поліцейські вирішили дочекатись вказаних осіб, чекання продовжувалось приблизно півтори - дві години і протягом цього часу поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. Він не заперечував, оскільки не вважав, що перебував у стані сп`яніння.

Також ОСОБА_1 пояснював, що алкотестер застосовувався тричі, оскільки з результатом щось не складалось. На показник алкотестеру він не звертав увагу, покладаючись на принциповість поліцейських. Приблизно через дві години приїхали водій та пасажир «ДЕУ Ланос», з якими у нього перед цим виник конфлікт. Поліцейські почали розпитувати їх про обставини конфлікту, а потім запропонували їм підписати акт та складений поліцією протокол. Огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проводився.

Захисник зазначає, що окрім письмових пояснень, ОСОБА_1 подав до суду клопотання про виклик вказаних свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Судом вживались заходи для виклику вказаних свідків, а саме: були направлені повістки та суд телефонував на номери телефонів, зазначених у протоколі, однак свідки в судове засідання не з`явились, а у постанові судді зазначено про відсутність підстав для виклику їх в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя у постанові, як на докази, послався на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та дані роздруківки результатів огляду.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вони були свідками при огляді водія ОСОБА_1 із застосуванням приладу "Драгер" в с. Чабани, вул. Антонова, проте у вказаних поясненнях відсутні дані про результати такого огляду (а.с. 4, 5).

Результати огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 вказані в акті огляду (а.с. 3), який не підписано особою, щодо якої проводився огляд, - ОСОБА_1 .

У протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказано, що до протоколу додається відео з нагрудної бодікамери без зазначення номеру відео, проте згідно з супровідними документами вказане відео до суду не направлялось і в матеріалах справи воно відсутнє (а.с. 1, опис матеріалів справи).

На запити судді апеляційного суду про надання інформації щодо відеозапису з нагрудної камери поліцейського та надання цього відео Києво-Святошинський районний суд Київської області відповіді не дав (а.с. 113, 125).

На аналогічний запит судді апеляційного суду начальник Бучанського УПВП в Київській області повідомив, що справа відносно ОСОБА_1 була скерована до суду з наданням усіх доказів та відеозаписів вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 104).

Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції поліцейський ОСОБА_4 підтвердив факт відеофіксації на бодікамеру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та зазначив, що відеозапис він передав до районного відділу разом з протоколом про адміністративне правопорушення, проте чому даний відеозапис не було долучено до матеріалів справи щодо ОСОБА_1 пояснити не зміг.

Отже, в матеріалах справи відсутній відеозапис на нагрудну камеру поліцейського, на якому зафіксовано процес огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, та який, міг бути єдиним доказом вказаного процесу відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, якою передбачено, що огляд водія на стан сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів.

Частиною другою статті 266 КУпАП також встановлено, що у разі неможливості застосування поліцейським спеціальних технічних засобів, огляд водія на стан сп`яніння може бути проведеним у присутності двох свідків.

У своїх письмових поясненнях свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказали, що вони були присутніми при огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, але сам ОСОБА_1 заперечував цю обставину.

В порушення вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, суддя районного суду не перевірив обставини, на які посилався ОСОБА_1 щодо порушень, допущених працівниками поліції при огляді водія на стан алкогольного сп`яніння.

З матеріалів справи убачається, що суддею районного суду було задоволено клопотання ОСОБА_1 про допит в судовому засіданні свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для з`ясування обставин справи, проте вказані свідки в судове засідання не з`явились та, відповідно, допитані не були.

Таким чином, твердження ОСОБА_1 про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений без присутності свідків, спростовано не було.

Водночас, доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не могли бути свідками при огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вони могли бути упередженими через конфлікт, який перед мав місце на дорозі між ними та ОСОБА_1 , підтверджуються матеріалами справи.

Так, згідно з наданою Бучанським РУП ГУНП в Київській області на запит апеляційного суду інформацією 26 листопада 2021 року, близько 23 години на спецлінію "102" відділення поліції №5 (с. Чабани) Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що за адресою: АДРЕСА_3 , невідомий чоловік, на автомобілі "Audi Q5", д/н НОМЕР_1 , пошкодив скло на автомобілі заявника, вдарив чоловіка та погрожував пістолетом. Після чого сів в авто та поїхав по вищевказаній вулиці, а заявник поїхав за ним (а.с. 131).

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 могли бути зацікавленими особами у справі щодо ОСОБА_1 , відтак у зв`язку з сумнівами в їх неупередженості, ці особи не могли бути свідками при проведенні огляду у на стан алкогольного сп`яніння водія автомобіля "Audi Q5", д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

З огляду на наведені обставини, а також на зміст письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суддя апеляційного суду вважає, що письмові пояснення вказаних осіб, без перевірки їх в судовому засіданні шляхом допиту вказаних свідків, не могли бути покладеними в основу постанови судді про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Слід зауважити, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неодноразово викликались в судове засідання апеляційної інстанції, проте на виклики суду не з`явились (а.с. 71,72, 84, 85, 91, 92, 117, 118, 122, 123).

Виходячи з наведеного, суддя апеляційного суду вважає, що згідно з наявними у справі доказами огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП та відповідно до вимог частини п`ятої вказаної статті такий огляд вважається недійсним.

Оскільки у справі про адміністративне правопорушення відсутні належні і допустимі докази, які б свідчили про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2022 року підлягає до скасування, а провадження у справі - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Орлова В.В. задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

[1]Справа №369/17365/21

Провадження № 33/824/101/2023

Головуючий у першій інстанції Омельченко М.М.

Доповідач Ковальська В.В.