Номер справи 220/263/23
Номер провадження 3/220/129/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Черняєвої С.П.

представника особи, яка

притягується до відповідальності адвоката Пономарьова Р.О.

розглянувши матеріали, що надійшли з Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

07.03.2023 р. о 12 год. 48 хв. на автодорозі Запоріжжя Донецьк Волноваського району Донецької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «ДАФ 380», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту. Від продуття газоаналізатора «Драгер-6810» та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання та шляхом направлення телефонограми та смс-повідомлення на номер телефону зазначений у протоколі, які ним були отримані. Будь-яких заяв до суду від нього не надходило. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Пономарьов Р.О., приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заявив про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. Подав до суду клопотання про закриття провадження по справі, в якому зазначив, що ОСОБА_1 винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, його вина не підтверджується жодними належними та допустимими доказами. Так, працівниками поліції не доведено та не підтверджено, що ОСОБА_1 у зазначені протоколом час та місці дійсно керував автомобілем і при цьому був правомірно зупинений поліцейськими, тоді як поліцейськими не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, тобто вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування були неправомірними, а співробітники поліції могли б зупинити автомобіль ОСОБА_1 , лише коли б існував факт правопорушення. Також адвокатом звернуто увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про здійснення відеофіксації правопорушення, тоді як відеофіксація застосовувалась під час складання протоколу. Крім того, на думку адвоката працівник поліції, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не відмовлявся із самого початку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, згідно відеозапису та заперечував факт вживання алкогольних напоїв, не дочекавшись результатів такого обстеження, одразу повідомив ОСОБА_1 щодо складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, що свідчить про його упередженість. Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , вказані особи надають пояснення про те, що нібито ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, свідок ОСОБА_3 , взагалі надав пояснення про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, навіщо працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд, та який саме, стає не зрозумілим. Вказані пояснення не містять відомостей про те, чи керував транспортним засобом ОСОБА_1 , в той час як відповідно до відеозапису з бодікамери поліцейського свідків працівниками поліції було вирішено запросити лише через 9 хвилин спілкування з ОСОБА_1 . Про те, чи керував транспортним засобом, та чи виконував ОСОБА_1 функції водія, свідки обізнані бути не можуть, оскільки були запрошені значно пізніше. Таким чином, оскільки поліцейський, складаючи протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 у самому протоколі не зазначив про застосування відеозапису та не долучив до протоколу вказані відеоматеріали; не зазначив дії ОСОБА_1 щодо ухилення від огляду; не склав акт огляду, проведеного на місці, та не долучив направлення на проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі; не відсторонив ОСОБА_1 від управління транспортним засобом, а видав тимчасове посвідчення водія, вважає, що зазначені обставини свідчать про недотримання працівниками поліції встановленої законодавством процедури проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення та не встановлення всіх даних, необхідних при його складанні, а тому просив закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши адвоката Пономарьова Р.О., дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, вважає повністю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається у наступних діях:

1) керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

3) відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України та самостійною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не зважаючи на підстави такої відмови.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД 021302 від 07.03.2023 року, в якому зафіксований факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи, в яких свідки підтвердили, що ОСОБА_1 в їх присутності від продуття газоаналізатора «Драгер 6810» та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксований факт ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер 6810». Погодившись на огляд за допомогою алкотестеру, ОСОБА_1 всупереч інструкціям, які надавались йому поліцейським, двічі продуває алкотестер у спосіб, який призводить до відсутності після продуття результатів, що на переконання суду, є спробою водія уникнути освідування на стан сп`яніння. Від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 після цього відмовився.

З досліджених судом відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, направлених суду разом з протоколом по адміністративне правопорушення, також вбачається, що автомобіль «ДАФ 380», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким згідно протоколу керував ОСОБА_1 , стояв на узбіччі в районі блокпосту, зупинившись через пошкодження шин внаслідок наїзду на шипи, про що свідчить характерний звук свисту повітря. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 , який перебував за кермом, вимкнув музичний програвач, заглушив двигун та вийшов з кабіни автомобіля. Факт керування автомобілем та наїзду на шипи також підтверджується самим ОСОБА_1 при розмові по телефону відразу після його виходу з кабіни автомобіля, де він пояснив, що наїхав на «їжаки», що відображено на відеозаписі 1. Враховуючи викладене, посилання адвоката Пономарьова Р.О. на неправомірну зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а також відсутність доказів керування останнім транспортним засобом, суд вважає безпідставним. Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 зупинився через технічну несправність автомобіля, викликану наїздом на шипи в районі блокпосту у зоні ведення бойових дій, а тому дії поліцейських, які здійснюють контроль на зазначеному блокпості, є цілком правомірними і давали їм право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. Дії поліцейських ОСОБА_1 не оскаржені, а вказані доводи є спробою ухилення від адміністративної відповідальності.

Твердження представника про відсутність у протоколі посилань на наявність відеозапису з боді-камер поліцейського не заслуговує на увагу, оскільки у суду не виникає сумніву щодо належності вказаного відеозапису, оскільки обставини які на ньому відображені, узгоджуються з матеріалами справи, крім того, представник не вказує на викривлення даних на вказаному відеозаписі, а тому у суду відсутні підстави для визнання відеозапису недопустимим доказом.

Досліджений відеозапис також підтверджує присутність свідків під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що відповідає положенням ч.2 ст.. 266 КУпАП. Посилання адвоката Пономарьова Р.О. на те, що свідки не були присутні під час зупинки автомобіля, суд не приймає до уваги, оскільки зазначена вимога законом не передбачена.

Суд також вважає безпідставними доводи представника стосовно не складання працівниками поліції акту огляду, оскільки відповідно до п. 10 Розділу ІІ та п. 6 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, акт огляду, проведеного поліцейським, та акт медичного огляду складаються лише в разі проведення відповідного огляду, а ОСОБА_1 від такого огляду відмовився.

Стосовно доводів, що працівники поліції не надали направлення ОСОБА_1 для проходження огляду в закладі охорони здоров`я, то вони є безпідставними, оскільки з вимог ст. 266 КУпАП, огляд в лікарні проводиться за обов`язковою участю працівника поліції, а не самостійно.

Твердження адвоката Пономарьова Р.О. з приводу того, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 265-1 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, поліцейський тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зазначені вимоги закону поліцейськими виконано, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Задача суду встановити чи мав місце факт. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (п 11. Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Суд вважає доведеним належними та допустимими доказами факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Порушень працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, судом не встановлено.

При цьому слід зауважити, що дійсно протокол про адміністративне правопорушення має недоліки, в тому числі у вигляді відсутності даних про долучення до протоколу відеозапису з нагрудної камери поліцейського, проте вказані недоліки не є істотними та не впливають на встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даних, які б спростовували надані суду докази, стороною захисту не представлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КпАП України при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер скоєного ОСОБА_1 правопорушення, ступінь його вини, особу порушника, який не працює, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, відсутність даних, які б з негативного боку його характеризували, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд піддає ОСОБА_1 адміністративному стягненню у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Отже, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, 130 ч.1 КпАП України, Законом України «Про судовий збір», суд-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Якішина