Провадження № 33/801/819/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Медяний В. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Медяного В.М.,

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08 серпня 2023 року,

якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,

встановив:

19.06.2023 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Судом першої інстанції з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 187184 від 27.05.2023 встановлено, що 27.05.2023 приблизно о 00 год 25 хв громадянин ОСОБА_1 займався перевезенням пасажирів на власному транспортному засобі марки «Volkswagen Jetta» коричневого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , без відповідних дозвільних документів, а саме ліцензії, яка надає право на зайняття таким видом господарської діяльності, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 серпня 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок без конфіскації автомобіля. Також вирішено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок в дохід держави.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення дій, що охоплюються складом правопорушення за ознаками провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Таким чином, дії ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями та рапортом працівника поліції.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та постановити нову, якою закрити провадження в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Вказав, що будь-яких належних та допустимих доказів про те, що він систематично здійснює господарську діяльність, що є однією з основних ознак господарської діяльності, яка потребує одержання ліцензії до протоколу про адміністративне правопорушення не надано. Також матеріали справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії BAB № 187184 від «27» травня 2023 року, не містять будь-яких інших доказів, що підтверджують факт здійснення ним саме господарської діяльності з перевезення пасажирів та отримання доходу від такої діяльності. До того ж, у протоколі та інших матеріалах справи відсутні відомості щодо конкретних осіб (пасажирів), яким він надавав послуги з перевезення, а також відомості про отримання від цих осіб доходу за надану послугу.

Звертає увагу на положення положенням ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідно до яких таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

А також на те, що відповідно до матеріалів справи ліхтаря оранжевого кольору на даху автомобіля встановлено не було; нанесених композицій з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків теж немає. Жодних розпізнавальних знаків на авто не нанесено, натомість протокол містить лише припущення співробітника національної поліції. Таким чином, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними, допустимими та достовірними доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Разом з тим, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що судом першої інстанції вказаних вимог дотримано не було.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, суд першої інстанції прийшов до висновку, що його вина підтверджується дослідженим у судовому засіданні протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями та рапортом працівника поліції.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з таким висновком, оскільки він не ґрунтується на повному та об`єктивному дослідженні матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення, який відповідно до вимог статті 251 КУпАП є джерелом доказів у справі.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Натомість з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 187184 від 27 травня 2023 року вбачається, що 27.05.2023 близько 00:25 год. гр. ОСОБА_1 здійснював таксування ТЗ, а саме Volkswagen Jetta, коричневого кольору ДНЗ « НОМЕР_1 » без відповідної ліцензії, чим порушив порядок громадської діяльності, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

Водночас диспозицією ч.1ст.164 КУпАП встановлено, що притягненню до адміністративної відповідальності підлягають особи за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Тобто, диспозиція вказаної норми передбачає декілька кваліфікованих складів. Окрім того, вона є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативних актів, а саме до Господарського та Цивільного кодексів України, законів щодо ліцензування видів господарської діяльності, інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно з ст. 42 ГК України, підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 55 ГК України встановлено, що суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню; (п.5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»).

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів.

З огляду на те, що диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП є бланкетною нормою та має відсилочний характер на Закон України «Про автомобільний транспорт» і Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності», тому в протоколі про адміністративне правопорушення необхідно зазначити, яку норму вказаного Закону було порушено.

Натомість уповноважені особи на складання протоколу про адміністративне правопорушення обмежилися лише посиланням на ч.1 ст.164 КУпАП та вказівкою про те, що 27.05.2023 близько 00:25 год. гр. ОСОБА_1 здійснював таксування ТЗ, а саме Volkswagen Jetta, коричневого кольору ДНЗ « НОМЕР_1 » без відповідної ліцензії, чим порушив порядок громадської діяльності.

Тобто, зі змісту протоколу вбачається, що викладених вище вимог закону дотримано не було. Більше того в описовій частині протоколу не відображено точних обставин вчинення адміністративного правопорушення, посилання на нормативно-правовий акт, який було порушено, а також не вказано відомостей про те кому ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення, маршрут такого перевезення, свідків, тощо. У зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення, на переконання апеляційного суду, не можна вважати належним доказом відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, оскільки він не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що таке формулювання суті вчиненого адміністративного правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_1 є некоректним, оскільки позбавляє його права здійснювати предметний захист, порушує його процесуальні права, в тому числі право на захист.

Разом з тим, суд першої інстанції на вказане порушення не звернув увагу, та в порушення вимог ст. 245 КУпАП формально віднісся до розгляду справи, не з`ясував всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У той же час на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, до нього долучено: пояснення ОСОБА_2 від 27.05.2023, рапорт ДОП СП відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції А. Містоти від 29.05.2023, ксерокопію паспорта ОСОБА_1 та чорно-білу роздруківку фотознімка панелі автомобіля з мобільним телефоном та автомобіля з написом на водійських дверцятах «ONTAXI».

Однак, аналізуючи вказані докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вони породжують сумніви у достовірності викладених у них фактів, ґрунтуються на припущеннях - суб`єктивних даних відповідних посадових осіб, що у свою чергу, з огляду на наведені вище норми закону та обставини, свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, апеляційний суд не може взяти до уваги письмові пояснення гр. ОСОБА_3 , оскільки інформація про будь-яких осіб (пасажирів) у тому числі ОСОБА_2 , яким ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня, як і відсутня інформація про отримання ним від цієї особи доходу за надану послугу.

До того ж, із змісту рапорту ДОП СП відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції А. Містоти від 29.05.2023 також не вбачається будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 надавав послуги перевезення саме гр. ОСОБА_2 . Відповідно наявність рапорту працівника поліції у даному разі не може вважатися однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, оскільки відомості, викладені у рапорті, не узгоджуються з іншими доказами

Що ж стосується чорно-білих роздруківок фотографій панелі автомобіля з мобільним телефоном та автомобіля з написом на водійських дверцятах «ONTAXI», то апеляційний суд зауважує, що з них неможливо ідентифікувати особу, яка можливо перебувала в салоні автомобіля. Більше того з першої роздруківки неможливо встановити ймовірний маршрут замовленої поїздки, її кінцевий пункт. Окрім того, звертає на себе увагу те, що роздруківки не містять жодних даних про державний номерний знак транспортного засобу, його модель, які вказані в протоколі.

На переконання апеляційного суду, чорно-біла роздруківка фотографії із зображенням автомобіля з написом на водійських дверцятах «ONTAXI» також не є належним доказом у справі, позаяк вказаний напис на автомобілі жодним чином не підтверджує той факт, що ОСОБА_1 використовував його як таксі, оскільки відповідно до ст. 1 ЗУ «Про автомобільний транспорт» таксі це легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

При цьому, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснював, що вказана наклейка розміщена з метою реклами. Апелянт заперечував факт зайняття господарською діяльністю, пояснював суду, що не надавав послуг з перевезення пасажирів, а лише пізно повертався додому, що узгоджується із поясненнями, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Зрештою відповідно до викладених вище норм закону, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП суду мали бути надані докази того, що він систематично здійснював господарську діяльність з перевезень пасажирів на таксі без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без відповідної ліцензії, і отримував від здійснення зазначеного виду діяльності дохід.

Однак, достатніх, допустимих та достовірних доказів систематичного здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності з перевезень пасажирів на таксі та відсутність в останнього державної реєстрації як суб`єкта господарювання і ліцензії, матеріали справи не містять.

Відповідно сам факт складання протоколу про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними, допустимими та достовірними доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Оскільки при оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги те, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП, тому апеляційний суд не уповноважений за власною ініціативою збирати докази, на підтвердження обставин, викладених у протоколі. Відповідно суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

На переконання апеляційного суду, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за викладених у протоколі обставин. З огляду на це, всі сумніви і припущення стосовно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення тлумачаться на його користь, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Відповідно до ч. 10 ст. 294 КУпАП постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Медяний