ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року сел. Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташків Н.Б.,

розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 164 КУпАП -

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2023 року на адресу суду скеровано адміністративний матеріал про порушення ОСОБА_1 вимог ч.1 ст. 164 КпАП України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №735051 від 19.06.2023р. - 19 червня 2023року о 10 год 30хвна автодорозі М-30 191 км водій ОСОБА_1 на автомобілі NISSAN PRIMERA д.н.з. НОМЕР_1 надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання ліцензування на зайняття вказаним видом діяльності, чим порушив п.24 ч.1 ст.73 «Про ліцензування видів господарської діяльності» , вчинив правопорушення. Передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не з`явився, подав на адресу суду клопотання про направлення матеріалів справи за місцем його проживання, у зв`язку з неможливістю прибути в Підволочиський районний суд, так як здійснює догляд за батьком після інсульту, з яким проживає.

Враховуючи, що згідно з ч. 2 ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягується до амінвідповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП не є обов`язковою, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності правопорушника.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 278 КУпАП суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 177 і 178 цього Кодексу, розглядаються за місцем їх вчинення або за місцем проживання порушника. Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, розглядаються за місцем їх виявлення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 203, 203-1, 204-1, 204-2 і 204-4 цього Кодексу, розглядаються за місцем їх виявлення.

Альтернативної підсудності справ про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП, вказаною нормою не передбачено.

Згідно з матеріалами справи місцем вчинення адміністративного правопорушення є «автодорога М-30 191км.», котра, згідно листа поліцейського СРПП ВП №5 (смт.Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області відноситься до території с.Мислова 191 км Тернопільської області (автодорога Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине) . Відтак, клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про скерування матеріалів справи за місцем проживання Івано-Франківська область - до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст.ст.279, 280 КУпАП, судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення провадиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення та у відношенні особи, щодо якої цей протокол був складений.

Диспозицією ч.1 ст.164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Як вбачається з вказаної норми, ця стаття є бланкетною та відсилає до інших нормативних актів, які передбачають порядок та правила отримання відповідних дозвільних документів.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

В свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями (ч. 2 ст. 3 ГК України).

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, зокрема, як перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1вказаного Закону ліцензія - це документ, що надається органом ліцензування, на право провадження суб`єктом господарювання визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, в електронному вигляді (запис про наявність ліцензії у такого суб`єкта господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) або на паперовому носії.

Відповідно до ст.1Закону України «Про автомобільний транспорт» таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів, в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності» під господарською діяльністю слід розуміти діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Отже, відповідно до вищезазначених норм закону, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП суду мають бути надані докази про те, що особа систематично, постійно здійснює господарську діяльність з перевезень пасажирів на таксі без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без відповідної ліцензії й отримує від здійснення зазначеного виду діяльності дохід.

Проте достатніх, допустимих та достовірних доказів систематичного здійснення господарської діяльності з перевезень пасажирів на таксі ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними, допустимими та достовірними доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається регулярність та постійність господарської діяльності ОСОБА_1 ,що є істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, суду не надано жодного доказу того, що він є чи не є суб`єктом господарської діяльності і здійснює підприємницьку діяльність. При цьому, згідно пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відвіз їх з м.Івано-Франківськ в м.Хмельницький, очікував їх, за що вони оплатили кошти за пальне в розмірі 1200грн. Коштів за перевезення - не сплачували, в матеріалах справи відсутні дані про отримання доходу ОСОБА_5 за перевезення.

Як зазначалось, під господарською діяльністю мається на увазі в тому числі надання послуг на перевезення, що здійснюється на постійній основі. Одноразове, або неодноразове але не постійне, отримання грошових коштів за перевезення попутчиків не відноситься до поняття "здійснення господарської діяльності".

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини справи, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання про передачу матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КпАП України за місцем проживання відмовити.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя