Справа № 210/5314/23
Провадження № 3/210/2438/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

"09" жовтня 2023 р. Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Літвіненко Н. А.,

при секретарі Таранущенко В.С.,

за участю прокурора Бондарчука О.С.,

розглянувши матеріали справ про адміністративні правопорушення, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, українця, раніше не судимого, працює на посаді ректора Криворізького державного педагогічного університету, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного правопорушення не притягувався,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2023 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшли адміністративні матеріали із Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 статті 172-7 КУпАП.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень, адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Зважаючи на той факт, що в провадженні судді знаходиться дві справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 вважаю, що розгляд справи в одному провадженні буде доцільним, тому необхідно об`єднати справи про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 за № 210/5314/23, провадження № 3/210/2438/23 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та за № 210/5315/23, провадження № 3/210/2439/23, за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та присвоїти єдиний номер справи - № 210/5314/23, провадження № 3/210/2438/23.

Відповідно до протоколу про адміністративні правопорушення №1398 від 27 вересня 2023 року, складеного старшим оперуповноваженим Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підполковником поліції Трофімовим М.М., встановлено, що ректор Криворізького державного педагогічного університету ОСОБА_1 наділений адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями та відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є посадовою особою юридичної особи публічного права і суб`єктом, на якого поширюється дія зазначеного Закону.

Так, 31.08.2022 ректором Криворізького державного педагогічного університету Ярославом ШРАМКО видано наказ «Про особовий склад» № 151-к відповідно до якого було прийнято ОСОБА_2 , ректора університету, на 0,5 ставки професора кафедри філософії за строковим трудовим договором на умовах внутрішнього сумісництва у вільний від основної роботи час з 01 вересня 2022 року по 30 червня 2023 року, з оплатою праці, доплатами за науковий ступінь доктора філософських наук і вчене звання професора та надбавкою за вислугу років згідно штатного розпису (20 розряд, спеціальний фонд, вислуга років - понад 20 років) та ОСОБА_2 , доктора філософських наук, професора, ректора університету, професором кафедри філософії за строковим трудовим договором на умовах погодинної оплати праці з 01 вересня 2022 року по 30 червня 2023 року з обсягом начального навантаження 34 год. для проведення лекцій та семінарських занять для бакалаврів (спеціальний фонд).

Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді ректора Криворізького державного педагогічного університету, згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII являючись суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» 31.08.2022 не повідомив у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів ані Міністерство освіти та науки України, ані Національне агентство з питань запобігання корупції під час видання наказу № 151-к від 31.08.2022, яким було прийнято самого себе на 0,5 ставки професора кафедри філософії за строковим трудовим договором на умовах внутрішнього сумісництва, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Наявність реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 підтверджується приватним майновим інтересом, зумовленим його бажанням покращити своє матеріальне становище шляхом отримання додаткового прибутку на умовах внутрішнього сумісництва.

Суперечність між приватним інтересом та здійсненням службових повноважень пов`язана з бажанням ОСОБА_1 , який має дискреційні повноваження щодо видання наказів та прийняття на роботу працівників, покращити своє матеріальне становище, що свідчить про його заінтересованість у прийнятті рішення про прийняття самого себе на 0,5 ставки професора кафедри філософії за строковим трудовим договором на умовах внутрішнього сумісництва з відповідними доплатами за науковий ступінь та вчене звання.

Реальний конфлікт інтересів ОСОБА_1 полягає в наявності суперечності між приватним майновим інтересом особи, обумовленим бажанням покращити своє матеріальне становище та наявними службовими повноваженнями щодо видання наказу про прийняття себе на додаткову посаду, які впливають на його об`єктивність та неупередженість при прийнятті вказаного рішення.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративні правопорушення №1399 від 27 вересня 2023 року, складеного старшим оперуповноваженим Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підполковником поліції Трофімовим М.М., встановлено, що ректор Криворізького державного педагогічного університету ОСОБА_1 наділений адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями та відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є посадовою особою юридичної особи публічного права і суб`єктом, на якого поширюється дія зазначеного Закону.

31.08.2022 ректором Криворізького державного педагогічного університету Ярославом ШРАМКО видано наказ «Про особовий склад» № 151-к відповідно до якого було прийнято ОСОБА_2 , ректора університету, на 0,5 ставки професора кафедри філософії за строковим трудовим договором на умовах внутрішнього сумісництва у вільний від основної роботи час з 01 вересня 2022 року по 30 червня 2023 року, з оплатою праці, доплатами за науковий ступінь доктора філософських наук і вчене звання професора та надбавкою за вислугу років згідно штатного розпису (20 розряд, спеціальний фонд, вислуга років - понад 20 років) та ОСОБА_2 , доктора філософських наук, професора, ректора університету, професором кафедри філософії за строковим трудовим договором на умовах погодинної оплати праці з 01 вересня 2022 року по 30 червня 2023 року з обсягом начального навантаження 34 год. для проведення лекцій та семінарських занять для бакалаврів (спеціальний фонд).

Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді ректора Криворізького державного педагогічного університету згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII являючись суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: видав наказ № 151-к від 31.08.2022, яким було прийнято самого себе на 0,5 ставки професора кафедри філософії за строковим трудовим договором на умовах внутрішнього сумісництва, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Наявність реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 підтверджується приватним майновим інтересом, зумовленим його бажанням покращити своє матеріальне становище шляхом отримання додаткового прибутку на умовах внутрішнього сумісництва.

Суперечність між приватним інтересом та здійсненням службових повноважень пов`язана з бажанням ОСОБА_1 , який має дискреційні повноваження щодо видання наказів та прийняття на роботу працівників, покращити своє матеріальне становище, що свідчить про його заінтересованість у прийнятті рішення про прийняття самого себе на 0,5 ставки професора кафедри філософії за строковим трудовим договором на умовах внутрішнього сумісництва з відповідними доплатами за науковий ступінь та вчене звання.

Реальний конфлікт інтересів ОСОБА_1 полягає в наявності суперечності між приватним майновим інтересом особи, обумовленим бажанням покращити своє матеріальне становище та наявними службовими повноваженнями щодо видання наказу про прийняття себе на додаткову посаду, які впливають на його об`єктивність та неупередженість при прийнятті вказаного рішення.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 просив закрити справу за протоколами про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, №№ 1398, 1399, від 27.09.2023 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Надав до суду письмові пояснення, котрі у судовому засіданні підтримав та зазначив, що не погоджується з висновком Протоколів, щодо наявності в нього реального конфлікту інтересів під час оформлення на 0,5 ставки професора кафедри філософії Криворізького державного педагогічного університету за сумісництвом. Діяльність професора кафедри є різновидом викладацької діяльності яка прямо дозволена статтею 25 Закону України «Про запобігання корупції» посадовим особам юридичних осіб публічного права. При цьому Закон не встановлює жодних обмежень щодо основної посади такої особи у закладі, де здійснюється її викладацька діяльність, а отже, дозволяє здійснювати викладацьку діяльність в закладі, де особа є керівником. Відповідно до статті 34 Закону України «Про вищу освіту», особою, яка призначає на посаду та звільняє з посади працівників, є керівник закладу вищої освіти. Таким чином, єдино можливим механізмом призначення на посаду професора кафедри за сумісництвом керівника закладу вищої освіти є видання відповідного наказу стосовно себе, а значить, зазначене в протоколі №1399 твердження про те, що «… ОСОБА_1 перебувачі на посаді ректора Криворізького державного педагогічного університету згідно п.п. «а» п.2 ч.1 ст. 9 закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом, на якого поширюється дія цього закону, прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: видав наказ №151 від 31.08.2022 року, яким було прийнято самого себе на 0,5 ставки професора кафедри філософії на умовах внутрішнього сумісництва, чим вчинив правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 172-7 КУпАП» є помилковим, оскільки не можна вважати, що прийняття рішення щодо видання такого наказу само по собі є порушенням і завжди супроводжується реальним конфліктом інтересів, оскільки це фактично унеможливило би реалізацію права займатися викладацькою діяльністю в закладі, де особа є керівником.

Загалом, матеріали адміністративної справи не містять жодних доказів на користь твердження про наявність у нього при виданні зазначеного наказу реального конфлікту інтересів. Додані до матеріалів обох справ пояснення працівників університету - головного бухгалтера ОСОБА_3 та першого проректора ОСОБА_4 стосуються іншого питання, а саме описують процедуру преміювання працівників університету.

Твердження про наявність у нього реального конфлікту інтересів при виданні наказу в Протоколах ніяк не обґрунтовується, і нічим не доводиться, окрім того, що йому приписується мотив «бажання покращити своє матеріальне становище шляхом отримання додаткового прибутку». Проте наявність зазначеного мотиву, ніяк не підтверджується, а отже, є тільки припущенням. Категорично заперечує наявність у нього такого мотиву при прийнятті рішення здійснювати викладацьку діяльність в Криворізькому державному педагогічному університеті, оскільки його рішення здійснювати викладацьку діяльність в університеті обумовлено бажанням реалізувати свою кваліфікацію викладача вищої школи та зробити внесок в освітній процес університету, який він очолює, відповідно до цієї викладацької кваліфікації. Вважає, що викладацька діяльність ректора в університеті, де він є керівником, є не тільки бажаною, але в багатьох випадках і необхідною, оскільки у такий спосіб керівник безпосередньо занурюється в освітній процес, що сприяє підвищенню якості цього процесу, зміцненню зв`язків зі студентською спільнотою, надає ректору можливість розробляти, втілювати і демонструвати на власному прикладі викладачам університету найкращі викладацькі методики. Таким чином, оскільки в Протоколах суперечність між приватним інтересом та здійсненням службових повноважень виводиться саме із «бажання покращити своє матеріальне становище», а наявність зазначеного бажання ніяк не доводиться і не обґрунтовується, то і наявність суперечності між приватним інтересом і службовими повноваженнями не можна вважати доведеною.

Крім того, Протоколи не доводять наявності факту суперечності між приватним інтересом і службовими повноваженнями, а базують твердження про таку наявність виключно на припущені. В Протоколах також не наводиться жодних доказів того, що був наявний факт реального впливу суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями на об`єктивність або неупередженість рішення. Зміст цих Протоколів свідчить про те, що їх укладач вважає один лише факт видання наказу на прийняття себе на роботу достатньою підставою для існування реального конфлікту інтересів, що, по-перше, суперечить визначеному в законодавстві поняттю реального конфлікту інтересів, а по-друге, як вже зазначалося вище, фактично унеможливило би реалізацію права займатися викладацькою діяльністю в закладі, де особа є керівником.

Вказує, що в протоколі № 1399 (стор. 6) стверджується, що він, як ректор університету, має «дискреційні повноваження щодо видання наказів та прийняття на роботу працівників». Це не відповідає дійсності, оскільки він приймає на роботу не на власний розсуд, а відповідно до профілю кафедри, наявних вакантних посад, необхідних вимог до забезпечення освітнього процесу, кваліфікації працівника відповідно до цих вимог, підтвердженої необхідними документами, та рекомендацією кафедри, оформленої протоколом кафедри .

Зазначає, що посада ректора університету, яка належить до науково-педагогічних посад, не передбачає навчального навантаження. Отже, єдиною формою реалізації права на викладацьку діяльність ректора університету є здійснення такої діяльності за сумісництвом на певну частину ставки (але не більше ніж 0,5 ставки) або на засадах погодинної оплати (але не більше ніж 240 годин) на навчальний рік.

Підкреслює, що він має науковий ступінь доктора філософських наук, вчене звання професора кафедри філософії, що в точності відповідає посаді, на яку він був оформлений на умовах внутрішнього сумісництва. Окрім того, кафедра філософії забезпечує викладання на третьому рівні вищої освіти (курс сучасної наукової філософії для аспірантів), де необхідна наявність на освітньо-наукових програмах докторів наук, професорів. В університеті відсутні інші викладачі, які мають науковий ступінь доктора філософських наук, професора кафедри філософії. Отже, дискреційність при прийнятті рішення щодо видання наказу (обов`язкова умова для наявності реального конфлікту інтересів) була відсутня. Також дискреційність була відсутня при встановленні розміру основної заробітної плати, обов`язкових надбавок (за науковий ступінь, вчене звання, вислугу років), оскільки такий розмір однозначно визначається тарифним розрядом та іншими нормативними документами і не залежить від власного розсуду керівника університету. Підкреслює, що при здійснені викладацької діяльності він отримував тільки основну заробітну плату і ніякого «додаткового прибутку» у вигляді доплат, надбавок або премій собі не нараховував.

Звертає увагу суду, що відповідно до статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» до повноважень Національного агентства з питань запобігання корупції (НАЗК) належить надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб. В межах цих повноважень НАЗК, вже після видання мною наказу від 31.08.2022 № 151-к, видало Методичні рекомендації щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції від 21.10.2022 № 13. В пункті 14.1.4 цих Методичних рекомендацій розглядається приклад, який точно відтворює ситуацію щодо якої складені Протоколи. А саме: «Ректор університету одночасно обіймає посаду професора кафедри цього ж університету чи іншу посаду в університеті». НАЗК зазначає: «У разі зайняття ректором університету посади професора кафедри в університеті за суміщенням у нього виникатиме потенційний конфлікт інтересів, оскільки у сфері його службових повноважень буде наявний приватний інтерес, який може вплинути на об`єктивність та неупередженість прийняття ним рішень, або на вчинення чи не вчинення дій стосовно себе як професора кафедри відповідного навчального закладу».

Із цього роз`яснення випливає, по-перше, що НАЗК вбачає цілком можливим зайняття ректором університету посади професора кафедри в університеті за суміщенням (сумісництвом), а по-друге, НАЗК роз`яснює, що в цьому випадку у ректора університету виникає лише потенційний конфлікт інтересів. Натомість, про реальний конфлікт інтересів в цій ситуації взагалі не йдеться.

Зазначає, що після того, як Міністерство освіти і науки України (МОН) поінформувало університет листом від 09.03.2023 про нові роз`яснення НАЗК щодо зайняття ректором університету посади професора кафедри в університеті за суміщенням, Криворізький державний педагогічний університет повідомив МОН про роботу ОСОБА_1 в університеті професором кафедри за сумісництвом, після чого МОН видало окремий наказ від 31.03.2023 № 372 «Про застосування заходів зовнішнього врегулювання конфлікту інтересів», яким застосувало заходи зовнішнього врегулювання конфлікту інтересів до ректора університету ОСОБА_1 у вигляді здійснення ним повноважень щодо себе самого під зовнішнім контролем. Отже, орган управління МОН, у межах дії строкового трудового договору роботи за сумісництвом (01.09.2022-30.06.2023) було повідомлено про ситуацію, яка потребує зовнішнього врегулювання конфлікту інтересів.

Враховуючи вищевикладене, оскільки він не діяв в умовах реального конфлікту інтересів (протокол № 1399), а значить не повинен був повідомляти Міністерство освіти і науки України про його наявність (протокол № 1398) і в його діях відсутні склади адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Прокурор Криворізької південної окружної прокуратури Дніпропетровської області Бондарчук О.С. у судовому засіданні заперечував щодо заявленого клопотання ОСОБА_1 з приводу закриття провадження у справі, просив притягнути останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, вважаючи, що провина ОСОБА_1 підтверджується наявними матеріалами справи, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Суд, вислухавши доводи прокурора, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251, 252 КУпАП передбачено, що орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та ін.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» :

потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» зазначено, що аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто, для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що приватний інтерес наявний, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення, наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Стаття 172-7 КУпАП, а зокрема ч.1 та ч.2 передбачає відповідальність за неповідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Диспозиції цих статей є бланкетними і лише описують безпосередньо самі правопорушення, але для повного визначення ознак цих правопорушень відсилають до інших галузей права, тобто до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Згідно з приміткою ст.172-7 КУпАП, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Так, суд не погоджується з висновком Протоколів, щодо наявності в ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів під час оформлення на 0,5 ставки професора кафедри філософії Криворізького державного педагогічного університету за сумісництвом. Діяльність професора кафедри є різновидом викладацької діяльності яка прямо дозволена статтею 25 Закону України «Про запобігання корупції» посадовим особам юридичних осіб публічного права. При цьому Закон не встановлює жодних обмежень щодо основної посади такої особи у закладі, де здійснюється її викладацька діяльність, а отже, дозволяє здійснювати викладацьку діяльність в закладі, де особа є керівником.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про вищу освіту», особою, яка призначає на посаду та звільняє з посади працівників, є керівник закладу вищої освіти. Таким чином, єдино можливим механізмом призначення на посаду професора кафедри за сумісництвом керівника закладу вищої освіти є видання відповідного наказу стосовно себе, а значить, зазначене в протоколі №1399 твердження про те, що «… ОСОБА_1 перебувачі на посаді ректора Криворізького державного педагогічного університету згідно п.п. «а» п.2 ч.1 ст. 9 закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом, на якого поширюється дія цього закону, прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: видав наказ №151 від 31.08.2022 року, яким було прийнято самого себе на 0,5 ставки професора кафедри філософії на умовах внутрішнього сумісництва, чим вчинив правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 172-7 КУпАП» є помилковим, оскільки не можна вважати, що прийняття рішення щодо видання такого наказу само по собі є порушенням і завжди супроводжується реальним конфліктом інтересів, оскільки це фактично унеможливило би реалізацію права займатися викладацькою діяльністю в закладі, де особа є керівником.

Матеріали адміністративної справи не містять жодних доказів на користь твердження про наявність у ОСОБА_1 при виданні зазначеного наказу реального конфлікту інтересів. Додані до матеріалів обох справ пояснення працівників університету - головного бухгалтера ОСОБА_3 та першого проректора ОСОБА_4 стосуються іншого питання, а саме описують процедуру преміювання працівників університету.

Протоколи не доводять наявності факту суперечності між приватним інтересом і службовими повноваженнями, а базують твердження про таку наявність виключно на припущені. В Протоколах також не наводиться жодних доказів того, що був наявний факт реального впливу суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями на об`єктивність або неупередженість рішення. Зміст цих Протоколів свідчить про те, що їх укладач вважає один лише факт видання наказу на прийняття себе на роботу достатньою підставою для існування реального конфлікту інтересів, що, по-перше, суперечить визначеному в законодавстві поняттю реального конфлікту інтересів, а по-друге, як вже зазначалося вище, фактично унеможливило би реалізацію права займатися викладацькою діяльністю в закладі, де особа є керівником.

В протоколі № 1399 стверджується, що ОСОБА_1 , як ректор університету, має «дискреційні повноваження щодо видання наказів та прийняття на роботу працівників».

Вказане вище твердження спростовується витягом з протоколу засідання кафедри філософії № 1 від 23.08.2022, оскільки ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді ректора, приймає на роботу не на власний розсуд, а відповідно до профілю кафедри, наявних вакантних посад, необхідних вимог до забезпечення освітнього процесу, кваліфікації працівника відповідно до цих вимог, підтвердженої необхідними документами, та рекомендацією кафедри, оформленої протоколом кафедри.

Слід зазначити, що посада ректора університету, яка належить до науково-педагогічних посад, не передбачає навчального навантаження. Отже, єдиною формою реалізації права на викладацьку діяльність ректора університету є здійснення такої діяльності за сумісництвом на певну частину ставки (але не більше ніж 0,5 ставки) або на засадах погодинної оплати (але не більше ніж 240 годин) на навчальний рік.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 має науковий ступінь доктора філософських наук, вчене звання професора кафедри філософії, що в точності відповідає посаді, на яку він був оформлений на умовах внутрішнього сумісництва. Отже, дискреційність при прийнятті рішення щодо видання наказу (обов`язкова умова для наявності реального конфлікту інтересів) була відсутня. Також дискреційність була відсутня при встановленні розміру основної заробітної плати, обов`язкових надбавок (за науковий ступінь, вчене звання, вислугу років), оскільки такий розмір однозначно визначається тарифним розрядом та іншими нормативними документами і не залежить від власного розсуду керівника університету. При здійснені викладацької діяльності ОСОБА_1 отримував тільки основну заробітну плату і ніякого «додаткового прибутку» у вигляді доплат, надбавок або премій собі не нараховував, що вбачається з бухгалтерської довідки про характер виплат ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» до повноважень Національного агентства з питань запобігання корупції (НАЗК) належить надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб. В межах цих повноважень НАЗК, вже після видання мною наказу від 31.08.2022 № 151-к, видало Методичні рекомендації щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції від 21.10.2022 № 13. В пункті 14.1.4 цих Методичних рекомендацій розглядається приклад, який точно відтворює ситуацію щодо якої складені Протоколи. А саме: «Ректор університету одночасно обіймає посаду професора кафедри цього ж університету чи іншу посаду в університеті». НАЗК зазначає: «У разі зайняття ректором університету посади професора кафедри в університеті за суміщенням у нього виникатиме потенційний конфлікт інтересів, оскільки у сфері його службових повноважень буде наявний приватний інтерес, який може вплинути на об`єктивність та неупередженість прийняття ним рішень, або на вчинення чи не вчинення дій стосовно себе як професора кафедри відповідного навчального закладу» (Додаток 4).

Із цього роз`яснення випливає, по-перше, що НАЗК вбачає цілком можливим зайняття ректором університету посади професора кафедри в університеті за суміщенням (сумісництвом), а по-друге, НАЗК роз`яснює, що в цьому випадку у ректора університету виникає лише потенційний конфлікт інтересів. Натомість, про реальний конфлікт інтересів в цій ситуації взагалі не йдеться.

Після того, як Міністерство освіти і науки України (МОН) поінформувало університет листом від 09.03.2023 про нові роз`яснення НАЗК щодо зайняття ректором університету посади професора кафедри в університеті за суміщенням, Криворізький державний педагогічний університет повідомив МОН про роботу ОСОБА_1 в університеті професором кафедри за сумісництвом, після чого МОН видало окремий наказ від 31.03.2023 № 372 «Про застосування заходів зовнішнього врегулювання конфлікту інтересів», яким застосувало заходи зовнішнього врегулювання конфлікту інтересів до ректора університету ОСОБА_1 у вигляді здійснення ним повноважень щодо себе самого під зовнішнім контролем. Отже, орган управління МОН, у межах дії строкового трудового договору роботи за сумісництвом (01.09.2022-30.06.2023) було повідомлено про ситуацію, яка потребує зовнішнього врегулювання конфлікту інтересів.

На підставі викладеного вище, ОСОБА_1 у відповідності до статті 25 Закону України «Про запобігання корупції» здійснювалась викладацька діяльність за сумісництвом, яка прямо дозволена зазначеним законом; орган управління був повідомлений про зазначені обставини в межах строку дії трудового договору; в Протоколах про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не доведена наявність факту суперечності між приватним інтересом і його службовими повноваженнями, а також не доводиться наявність факту реального впливу суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями на об`єктивність або неупередженість рішень, зокрема, не наводяться факти про наявність залежності його заробітної плати, або інших матеріальних чи нематеріальних вигод як професора кафедри філософії, від його рішень, як ректора університету; дискреційні повноваження, які могли вплинути на об`єктивність чи неупередженість його рішень стосовно нього не реалізовувались. Отже, здійснення викладацької діяльності в очолюваному ним закладі вищої освіти повною мірою відповідає нормам спеціального закону у сфері протидії корупції.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч.2 ст.62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушення, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП не є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення правопорушення та враховуючи, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення Суду від 20 вересня 2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 не діяв в умовах реального конфлікту інтересів, а значить не повинен був повідомляти Міністерство освіти і науки України про його наявність, а відтак в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Враховуючи вищевказані обставини, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.23, 33, ч.ч.1, 2 ст.172-7, 221, 247, 255, 283-284, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати справи про вчинення адміністративних правопорушень відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за № 210/5314/23, провадження № 3/210/2438/23 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та за № 210/5315/23, провадження № 3/210/2439/23, за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та присвоїти єдиний номер справи - № 210/5314/23, провадження № 3/210/2438/23.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП - закрити, за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: Н. А. Літвіненко