Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П. П., з участю захисника Світлицької З. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого в ФОП « ОСОБА_2 » визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 536,80 гривень..

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 28 червня 2023 року о 19.45 годин керував транспортним засобом «ДАФ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , на вулиці Дубнівській, 60, в місті Луцьк, будучи при цьому тимчасово обмежений у праві користування транспортним засобом постановою старшого державного виконавця Першого відділу ДВС у місті Луцьку Західного МУМЮ (м. Львів) П`ясецького Р.В. від 20 січня 2022 року. Таким чином ОСОБА_1 своїми умисними протиправними діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП. Вважає, що постанова суду є передчасною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення є безпідставним, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення, а наявний протокол не може слугувати єдиним доказом його винуватості.

Крім цього, вказує про необізнаність щодо наявності в нього тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, адже працівниками виконавчої служби не було його повідомлено про застосування такого обмеження.

Зазначає про сплату ним боргу по виконавчому провадженні ще у травні 2022 року, у зв`язку з чим державним виконавцем було винесено постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України. Таким чином на момент складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення 28 червня 2023 року у нього була відсутня заборгованість по виплаті аліментів відповідно до виконавчого листа від 22.03.2021 № 161/9884/20.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Так ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачено, що правопорушення полягає у керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, тобто склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 3 статті 126 КУпАП, передбачає умисну форму вини.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що правопорушення ОСОБА_1 вчинив 22 червня 2023 року (а.с.1).

Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами щодо ОСОБА_1 прийнята 20 січня 2022 року (а.с.3).

А тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами щодо ОСОБА_1 скасовано 06 липня 2023 року, у зв`язку з тим, що останній працює водієм у ФОП ОСОБА_2 і це його єдиний дохід.

Тобто 22 червня 2023 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи особою, стосовно якої встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Крім того, Волинським апеляційним судом був надісланий запит від 30.08.2023 № 161/11122/23/10021/2023 Першому відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) з метою з`ясування: чи вручалась або надсилалась копія постанови державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) П?ясецького Р. В.,серія ВП № 64918389 від 20.01.2022 боржнику ОСОБА_1 , якщо так, надати копії відповідних документів на підтвердження вказаної обставини; та чи повідомлявся боржник про тимчасове обмеження його у праві керування транспортними засобам; та з якого часу у ОСОБА_1 існувала заборгованість зі сплати аліментів і чи існує така на даний час.

З відповіді начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства від 04.09.2023 №102245 було отримано інформацію, що копія постанови державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) П?ясецького Р. В. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами надсилалася адресату поштовим відправленням та надано копії підтверджуючих документів.

Піддавати вказані докази сумніву у апеляційного суду немає підстав.

Крім того, з отриманої відповіді вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 існувала з червня 2020 року по травень 2022 року в сумі 53444,00 грн, яка була погашена 17.05.2022, однак з 01.06.2022 по 01.09.2023 утворилася заборгованість по аліментах в розмірі 26400,00 грн.

Зазначене спростовує твердження апелянта про відсутність в нього заборгованості по сплаті аліментів на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення 28 червня 2023 року.

Долучений апелянтом скріншот із стосунку «Дія» свідчить лише про сплату останнім певної суми заборгованості, однак не про закриття виконавчого провадження № 64918389.

Таким чином, враховуючи вказане вище, а саме обізнаність ОСОБА_1 про наявність відкритого виконавчого провадження щодо нього по несплаті аліментів та погашення ним заборгованості зі сплати аліментів лише за певний період, апеляційний суд вважає доводи викладені в апеляційній скарзі щодо необізнаності з наявністю постанови від 20.01.2022 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом неспроможними та такими, котрі спростовуються як матеріалами справи, так і наданими поясненнями самого порушника.

Таким чином, будь-які заперечення ОСОБА_1 щодо недостатності доказів на підтвердження його винуватості до уваги апеляційним судом не приймаються, оскільки вони суперечать матеріалам справи.

А невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні, суд апеляційної інстанції розцінює як спосіб уникнення ним адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що накладаючи адміністративне стягнення, суддя, згідно з вимогами ч. 2 ст. 33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Нові докази, які спростовували б висновки суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції надані не були.

Враховуючи вищенаведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2023 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду П. П. Борсук