ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4532/23
Провадження № 3/210/2077/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 листопада 2023 року

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Скотар Р.Є., розглянувши матеріал, який надійшов з Полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу 23 серпня 2023 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 , які полягали в порушенні вимог п.п. 2,10 А, Б, В, Г, Ґ, Д, Е, Є ПДР України, кваліфіковані за ст. 122-4 КУпАП за ознаками залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №622872 від 11 серпня 2023 року, 11.08.2023 року о 18 год. 30 хв. в Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг, Металургійний район, вул. Каховська, е/о 1-3/64 гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи транспортним засобом OPEL CORSA днз НОМЕР_1 скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив зіткнення з авто MITSUBISHI LANCER днз НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зупинився на світлофорі, після чого місце пригоди залишив, до приїзду поліції. БК 475836, 475758, 475759, 475760. Водій ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення, своїми діями порушив п.п. 2,10 А, Б, В, Г, Ґ, Д, Е, Є ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

До початку судового засідання, від захисника ОСОБА_1 адвоката Щербань В.С. надійшли клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення, в яких зазначив наступне.

Вся доказова база, яка є у наявності у матеріалах справи ґрунтується та базується на начебто «впізнанні», яке провів потерпілий у справі. Так згідно рапорту поліцейського вбачається, що громадянин Любарський впізнав громадянина та вказав, що саме він керував т/з.

Оскільки чинними нормами КУпАП не передбачено порядку проведення такої процесуальної дії як «впізнання особи», в даному випадку мали за «аналогією закону» бути застосовані норми КПК України та враховані правові висновки ЄСПЛ.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення працівники поліції при спілкуванні із ОСОБА_1 почали стверджувати, що це він вчинив ДТП та зник з місця ДТП. ОСОБА_1 пояснив, що він не вчиняв будь якого ДТП та не причетний до дорожньо-транспортної пригоди. Поліцейський на власний технічний пристрій здійснив фотографування ОСОБА_1 та надіслав фотознімок іншому працівнику поліції, який знаходився на місці ДТП. Тобто працівник поліції на місці ДТП вказав на фотознімок ОСОБА_1 . Через значний тривалий час на місце знаходження ОСОБА_1 був доставлений ОСОБА_2 , якому працівники поліції показали фотознімок ОСОБА_1 . На місці ОСОБА_2 без участі понятих, без складання протоколу, без залучення статистів чоловічої статті, проводив впізнання ОСОБА_1 та зазначив, що він керував транспортним засобом в день ДТП. ОСОБА_1 відразу заперечив цей факт та пояснив, що до даної ДТП він не причетний.

Вказана процедура є грубим порушенням прав людини, а вказаний доказ здобутий із порушенням норм чинного КПК України є неналежним та не допустимим та не може бути прийнятий фактом, який доводить причетність ОСОБА_1 до керування транспортним засобом та і взагалі до події дорожньо-транспортної пригоди.

Інших доказів причетності ОСОБА_1 до ДТП (показання свідків, огляд автомобіля, відеозапис події) в матеріалах справи відсутні.

Фактично затриманий ОСОБА_1 був позбавлений можливості користуватися правовою допомогою адвоката, Центр з БВПД повідомлений не був, чим були порушені права ОСОБА_1 на захист.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь які докази які свідчили б про керування транспортним засобом та зникнення із місця дорожньо-транспортної пригоди. В справі не оглянутий автомобіль яким «начебто керував ОСОБА_1 » на предмет наявності чи відсутності ушкоджень. Крім того в матеріалах справи відсутній відеозапис події

Сторона захисту зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не був учасником дорожньо-транспортної пригоди та відповідно не зникав із місця ДТП. До матеріалів справи на долучені записи із нагрудних камер поліцейських та взагалі відсутні будь які відеозаписи як факту керування транспортним засобом так і факту оформлення матеріалів ДТП.

Враховуючи викладене, просив справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за статтею 122-4 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши надані до справи докази, приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Наведене вказує на те, що при розгляді зазначеного вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку із цим при розгляді справи про адміністративне правопорушення, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

За приписами ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, обов`язок надання доказів того, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, за законом покладається на службову особу, що склала протокол про адміністративне правопорушення.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано копії протоколів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП; письмові пояснення ОСОБА_2 ; копію рапорту; копію постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП; довідку.

Слід зазначити, що рапорт поліцейського не може вважатися об`єктивним доказом у справі, оскільки поліцейський є представником суб`єкта владних повноважень, що повністю узгоджується із правовою позицію, висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року №489/4827/16а.

Стосовно доводів захисника ОСОБА_1 адвоката Щербань В.С., що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, поліцейськими не надано жодних доказів, які б доводили факт керування транспортним засобом, суд вважає доводи обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, які керували транспортим засобом, до якої вони причетні.

Отже, чинне законодавство передбачає, що до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП може бути притягнена особа, яка є водієм і керує транспортним засобом.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено відсутність доказів керування ОСОБА_1 11 серпня 2023 року о 18.30 годині транспортним засобом OPEL CORSA днз НОМЕР_1 , оскільки ані відеозаписів, ані пояснень свідків, які були б свідками керування ОСОБА_1 , ані будь-яких інших доказів, які можуть підтвердити факт керування ОСОБА_1 до матеріалів адміністративної справи не долучено.

Суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_2 , оскільки у відповідних поясненнях не зазначено особу, яка керувала транспортним засобом OPEL, не зафіксовано опису зовнішності водія транспортного засобу OPEL.

Крім того до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено ані фото, відеофіксації з місця ДТП, будь-яких доказів пошкодження транспортних засобів OPEL CORSA днз НОМЕР_1 та MITSUBISHI LANCER днз НОМЕР_2

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №622872 від 11.08.2023 вбачається, що правопорушення зафіксоване на бодікамери 475836, 475758, 475759, 475760, проте в додатках до протоколу відсутній диск з відеозаписами.

Суб`єктом відповідальності за ст.122-4 КУпАП є лише водій транспортного засобу, тобто особа, яка ним керує. Тобто предметом доказування між іншим є і те, що певна особа керувала транспортним засобом, вчинила ДТП, після чого залишила місце ДТП.

Таким чином, з огляду на відсутність у матеріалах адміністративної справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не можна вважати суб`єктом відповідальності за ст.122-4 КУпАП.

Відтак відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження доказами по справі. При цьому сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.

За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам у даній справі, у розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, тому, протокол не відповідає вимозі його достовірності.

Суд приходить до висновку, що надані матеріали адміністративної справи є суперечливими, не відповідають критеріям достовірності та належності, таким чином відсутні докази, які можуть свідчити «поза розумним сумнівом» про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини

Враховуючи вищевикладене, склад адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП є недоведеним поза розумним сумнівом.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Приймаючи дане рішення, суддя керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.122-4 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 122-4 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Р. Є. Скотар