Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2111/19
Провадження № 3-в/945/20/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 листопада 2023 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Войнарівського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Пєскова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві подання заступника начальника Миколаївського районного відділу №1 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області №945/2111/19 від 27.12.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.183-1 КУпАП,

встановив:

Постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27.12.2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді виконання суспільно корисних робіт строком на 120 (сто двадцять) годин; стягнуто судовий збір.

Заступник начальника Миколаївського районного відділу №1 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях звернувся до суду з поданням про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області №945/2111/19 від 27.12.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.183-1 КУпАП, а саме: питання про звільнення останнього від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання суового рішення.

В судове засідання представник органу пробації не з`явився. При цьому, подав на адресу суду заяву про розгляд подання без його участі; вимоги, викладені у поданні підтримав.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Дослідивши подання та додані до нього документи, суд дійшов наступного.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є: обов`язковість судового рішення.

Визначений в ст.303 КУпАП строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень загальний і не залежить від виду стягнення, яке було призначено правопорушнику. Сутність строку давності виконання відповідних постанов полягає в тому, що він є граничним періодом у часі, протягом якого мають бути вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання стягнення.

Перебіг строку давності постанови суду розпочинається від моменту звернення її до виконання. Постанова вважається звернутою до виконання, коли орган, який її виніс, вручає або надсилає її копію відповідній особі або надсилає органу, уповноваженому безпосередньо її виконувати. Таким чином, своєчасне направлення постанови для виконання (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) визнається єдиним юридичним фактом, що має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови.

Відповідно до статті 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі Озтюрк проти Германії 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України Про міжнародні договори України та статті 17 Закону України про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду. Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації №R(91)1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно із яким, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю. Натомість, дані строки, передбачені в Кримінальному кодексі України, а саме, ст. 80, яка міститься у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Таким чином, порушено інший фундаментальний із принципів права принцип справедливості, оскільки засуджені, які вчинили кримінальне правопорушення, в порівнянні з адміністративним правопорушенням на підставі ст.80 КК України звільняються судом від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду.

Крім того, Конституційний Суд України у п.3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст.80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання,якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два рокиу разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27.12.2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді виконання суспільно корисних робіт строком на 120 (сто двадцять) годин; стягнуто судовий збір.

Тобто, з дня накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, минуло понад 2 роки.

Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи із неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 відповідно до положень ст.т.303, 304 КУпАП, його слід звільнити від відбування покарання у виді суспільно-корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст.303, 304 КУпАП, суд,-

постановив:

Подання заступника начальника Миколаївського районного відділу №1 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області №945/2111/19 від 27.12.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.183-1 КУпАП задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт за ч.1 ст.183-1 КУпАП, призначено постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27.12.2019 року у справі № 945/2111/19, провадження № 3/945/1201/19, у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя М.М.Войнарівський