Справа №443/1849/23
Провадження №3/443/723/23
ПОСТАНОВА

іменем України

26 жовтня 2023 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Стрийського РУП Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово непрацюючої

за ч. 1 ст.184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ухилялася від виконання передбачених ст. 150 СКУ обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке проявлялось в тому, що 13.09.2023 близько 13:00 год, остання перебувала за місцем проживання у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого не усвідомлювала свої дії та не могла керувати ними. Своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення засобу зв`язку Укрпошта, згідно якого ОСОБА_1 отримала судову повістку про виклик до суду 20.10.2023, однак в судове засідання не з`явився. Клопотань від останньої про перенесення справи до суду не надходило, а тому у відповідності до ст. 268 КУпАП розгляд справи проведено без вказаної особи.

До вказаних висновків суд прийшов, зокрема виходячи з наступного.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , суддя враховує, що остання була добре обізнана з фактом складення на неї протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП, датою та часом розгляду справи. Слід звернути увагу на той факт, що остання не заявляла жодних клопотань до суду про витребування доказів, виклик свідків і не висловлював своїх міркувань щодо законності складення на неї протоколу, відтак приходжу до переконання, що ОСОБА_1 обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не заперечує.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також враховуючи закінчення строків притягнення особи до відповідальності, суд вважає, що слід вирішити справу у відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши долучені до нього матеріали, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного порушення виходячи з наступного.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративним правопорушенням є ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Враховуючи зазначене, суддя прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 , кваліфіковано вірно за ч.1 ст.184 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджується наступними доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 896564 від 19.09.2023 згідно якого ОСОБА_1 ухилялася від виконання передбачених ст. 150 СКУ обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , 2023 року народження, яке проявлялось в тому, що 13.09.2023 близько 13:00 год, остання перебувала за місцем проживання у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого не усвідомлювала свої дії та не могла керувати ними. Своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП /а.с.4/;

-свідоцтвом про народження згідно якого батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 /а.с.6/;

-заявою ОСОБА_4 від 13.09.2023 згідно якої остання просить прийняти міри до її дочки ОСОБА_1 , яка часто вживає алкогольні напої, не ночує вдома, а неналежно виховує свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.7/;

-письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 13.09.2023, згідно яких остання пояснила, що вона проживає разом із своєю дочкою ОСОБА_1 . Її мати їй повідомила, що її дочка три дні не ночує вдома разом із своїм сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Потім виявилось, що вона весь цей час перебувала у сусідів та зловживала алкогольними напоями, неналежно доглядала за внуком /а.с.8/;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19.09.2023, згідно яких остання пояснила, що 19.09.2023 біля 13:00 год за місцем свого проживання перебувала в стані алкогольного сп`яніння, де разом із нею перебував її малолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В той час вона не усвідомлювала своїх дій та не могла керувати ними. Останнім часом почала зловживати спиртними напоями, в майбутньому обіцяє виправитися /а.с.9/.

Зазначені докази вважаю належними та допустимими, а в своїй сукупності достатніми. Доказів, які б спростовували вищевикладені обставини, судді не надано.

Таким чином, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, вважаю доведеним факт ухилення ОСОБА_1 від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому її дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 враховую характер вчиненого нею правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 184 КУпАП, яка доведена повністю, а тому відносно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП у виді штрафу. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Роз`яснити, ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Р.Г. Равлінко