Справа № 133/79/23
Провадження № 33/801/395/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 квітня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на суму 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто з нього 536,80 грн судового збору на користь держави в особі Державної судової адміністрації України.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 053861 від 04.01.2023, 04.01.2023 о 17 год 35 хв в с. Кордишівка по вул. Польовій, водій ОСОБА_1 керував т.з. марки ВАЗ 20163, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 квітня 2023 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, так як вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки її прийнято з неповним та неправильним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, тому просить її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суддею місцевого суду не досліджено та не взято до уваги те, що за реальної відсутності у нього ознак сп`яніння, що підтверджується відеозаписом, та заперечення ним таких ознак, поліцейський не мав права ініціювати процедуру огляду водія на стан сп`яніння, що в свою чергу додатково тягне за собою недійсність такої процедури. В цьому випадку поліцейські, при запереченні апелянтом наявності у нього ознак сп`яніння, не зафіксували будь-яким чином наявність/відсутність таких ознак у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, наприклад, поліцейські могли залучити незацікавлених свідків та відібрати у них пояснення з цього приводу або зафіксувати їх за допомогою відеозапису. Звертає окрему увагу на ознаки сп`яніння, що зазначені поліцейським в адміністративних матеріалах: в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 053861 запах алкоголю з порожнини рота; в направленні запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, почервоніння обличчя; в акті огляду запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Зауважує, що ознаки сп`яніння, озвучені поліцейським на відеозаписі, не співпадають з ознаками в складених в адміністративних матеріалах. А такі ознаки, як почервоніння обличчя та нечітка вимова, взагалі не являються ознаками стану сп`яніння.

Окремо звертає увагу на порушення працівниками поліції положень п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, відповідно до яких включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення. У цьому випадку, відеозапис складається з двох частин, які містять лише частину виконання поліцейськими процесуальних дій.

Вказує, що поліцейськими внесені виправлення в протокол про адміністративне правопорушення після його складення, підписання ОСОБА_1 та вручення йому копії протоколу. Так, в матеріалах справи № 133/79/23 наявний оригінал протоколу ААД № 053861, де в графах «Дата складення» та «Суть адміністративного порушення» вказано дату 04.01.2023. В той же час, в копії протоколу, наданої ОСОБА_1 у перелічених графах вказано зовсім іншу дату 04.01.2022. Отже, поліцейські внесли виправлення до протоколу після його підписання та вручення копії водію, чим порушили процедуру складання адміністративних матеріалів. Наразі суд не може сам уточнити суть обвинувачення на шкоду ОСОБА_1 , а звинувачення у вчиненні правопорушення станом на 04.01.2022 нічим не підтверджено.

Крім того, поліцейськими було порушено процедуру огляду, оскільки ОСОБА_2 являється військовослужбовцем, а поліцейські відповідну посадову особу, уповноважену начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до огляду не залучали. За відсутності чого, згідно зі ст. 266-1 КУпАП, процедура огляд на стан сп`яніння є недійсною.

Також згідно з відеозаписами, направлення на огляд не складалось після відмови ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки. Хоча в матеріалах справи таке направлення існує і датоване 04.01.2023 о 17:40. Даний час зафіксований на відеозаписах. А це додатково підтверджує те, що у встановленому порядку водія не направили до медичного закладу на огляд стану сп`яніння.

До того ж огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, вважається недійсним, оскільки поліцейські в обов`язковому порядку не відсторонили його від керування транспортним засобом.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що право на захист та право не свідчити проти себе ОСОБА_1 поліцейські не роз`яснили,

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи. Захисник Грабчук О. В. підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляція не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ПДР України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а саме пройти відповідний огляд в установленому порядку.

Таким чином, водій транспортного засобу повинен не тільки погодитись на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а і своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.

Частиною першою статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів що, знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначалось вище диспозицією частини першої статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Для визначення у водія стану наркотичного сп`яніння обов`язкове проведення лабораторних досліджень, що визначено у п. 7 розділу III Інструкції.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відеореєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Перевіривши відеозапис, на якому зафіксовано усі обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 свідчать про ухилення та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки хоча він спочатку і не висловлював категоричні заперечення на проходження огляду на стан сп`яніння, проте затягував час та не погоджувався вчиняти відповідні дії для його проходження на місці зупинки транспортного засобу чи сісти в службовий автомобіль до поліцейських, щоб проїхати до закладу охорони здоров`я. Проте все ж відмовився проходити огляд відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Долучений до матеріалів справи відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

При цьому, відповідно до положень ст. 266 КУпАП, відеозапис є одними із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Відповідно до статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений та підписаний уповноваженою на те особою. Під час складання протоколу ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КпАП України, про що свідчить його підпис.

В протоколі зазначені пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення.

Посилання захисника ОСОБА_1 - адвоката Грабчука О.В. про те, що в оригіналі протоколу вносилися виправлення в частині дати складання і дати вчинення адміністративного правопорушення не спростовують вірні висновки суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції вірно зазначив, що сам ОСОБА_1 , захисник не заперечували той факт, що події, зафіксовані в даному протоколі, відбувалися саме 04.01.2023, а також зазначена дата підтверджується іншими письмовими доказами, які суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, а саме: направленням ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я, актом огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та дослідженим в судовому засідання відеозаписом події.

Також суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, вважається недійсним, оскільки поліцейські в обов`язковому порядку не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Стаття 266 КУпАП визначає положення щодо відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами, а також положення щодо порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому частина 5 зазначеної статті визначає наслідки порушення порядку в частині огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. Проте порушення порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння судом не встановлено.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Таким чином, суд приходить до висновку про порушення ОСОБА_1 зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення вимог ПДР, а саме п. 2.5, що свідчить про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлені обставини скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

Суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 квітня 2023 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 квітня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко