Справа № 482/533/23
Номер провадження 3/482/542/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року м. Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Сергієнко С.А. розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №6 Миколаївського РУП ГУНП у Миколаївській області стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Нова Одеса Миколаївської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, пенсіонера, не військовозобов`язаного, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , за скоєння правопорушень передбачених ст.185 та ст.122-2 КУпАП ,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ВАВ №536970 від 08.03.2023 року, « 08 березня 2023 року о 17 год. 10 хв. ОСОБА_1 на законну вимогу працівників поліції під час виконання службових обов`язків вийти з транспортного засобу, який перебував в орієнтуванні відмовився в зухвалій формі, чим висловив злісну непокору законній вимозі працівників поліції при цьому намагався звільнити руки та хапався за формений одяг під час затримання, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП»

Крім того згідно протоколу серії ААБ №090821 від 08.03.2023 року «08 березня 2023 року о 16 год. 45 хв. на автомобільній дорозі Т-1503 «обхід м. Нова Одеса», ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ЗАЗ-Lanos номерний знак НОМЕР_2 на вимогу поліцейського не виконав вимогу про зупинку, подану за допомогою проблискових маячків та гучномовця, чим порушив вимоги пункту 2.4, 8.9 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення передбачене ст.122-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій також вказав, що обставини викладені у протоколах він не визнає та просив закрити справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень передбачених ст. 185 КУпАП та ст.122-2 КУпАП, є не доведеною.

Так ст. 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, а також у сфері державного управління. Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків. Правопорушення вважається закінченим з моменту виникнення злісної непокори законним розпорядженням або вимогам поліцейського. Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 року за №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово непокора означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.» Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26.06.1992 року, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Отже злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Разом з тим матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 працівниками поліції було адресовано такі наполегливі не одноразово повторені вимоги, які не було ним виконано.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №536970 від 08.03.2023 року додано копію протоколу адміністративного затримання від 08.03.2023 року, рапорти працівників поліції та копію протоколу серії ААБ №090821 від 08.03.2023 року за ст.122-2 КУпАП, жодних інших доказів матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП не містять.

Надаючи оцінку рапортам працівників поліції доданим до протоколу, суддя звертає увагу на те, що візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення (постанова Верховного суду № 357/10134/17 від 23 жовтня 2019 року).

Також згідно сталої практики Верховного Суду рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень (постанови № 524/5741/16-а від 20.05.2020 р., №524/4668/17 від 28 травня 2020 року тощо) оскільки він є документом що фіксує обставини які стали об`єктом візуального спостереження працівником поліції, а сам працівник поліції є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин.

Хоча працівники поліції наділені повноваженнями і мають відповідні технічні засоби для відео фіксації неправомірних дій осіб підчас адміністративного затримання, проте таких доказів в межах обвинувачення ОСОБА_1 вчиненні правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП , суду надано не було.

Хоча до протоколу серії ВАВ №536970 від 08.03.2023 року за ст. 185 КУпАП відеозаписи працівниками поліції не були додані, проте суддя вважає за необхідне надати оцінку відеозаписам у файлах video_2023-03-09_10-03-48 та , які було додано до протоколу серії ААБ №090821 від 08.03.2023 року за ст.122-2 КУпАП, в контексті обвинувачення ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП, оскільки на цих відеозаписах зафіксовано обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 його виходу з автомобіля та затримання.

Суддя звертає увагу на те, що після зупинки транспортного засобу яким керував ОСОБА_1 він відкрив вікно з боку водія, а після виходу працівника поліції з патрульного автомобіля відкрив і двері. Першою вимогою яку йому адресували працівники поліції було «на землю, бл.ть, бистро», відразу після цього не чекаючи реакції ОСОБА_1 «вилазь з машини», відразу після цього не чекаючи реакції ОСОБА_1 працівник поліції схопив ОСОБА_1 за одяг однією рукою в іншій утримуючи зброю намагався витягти ОСОБА_1 з автомобіля, після того як йому це не вдалося він повторно адресував ОСОБА_1 вимогу «вилась з машини» і той самостійно без опору вийшов з автомобіля. Після цього працівники поліції завели руки ОСОБА_1 йому за спину та одягли кайданки, це супроводжувалося криками «руки назад», «не сіпайся», «ноги ширше»

З огляду на вищевказане обвинувачення ОСОБА_1 у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського, що виразилося у відмові в зухвалій формі вийти з автомобіля, намаганнях звільнити руки та хапані за формений одяг під час затримання є не доведеним.

Надаючи оцінку матеріалам які було зібрано працівниками поліції в рамках справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-2 КУпАП, суддя виходить із наступного.

Згідно п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Згідно п. 8.9 ПДР вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою:

а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки;

б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу;

в) гучномовного пристрою;

г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

До протоколу серії ААБ №090821 від 08.03.2023 року за ст.122-2 КУпАП додано диск із відеозаписами відеореєстратора патрульного автомобіля поліції та нагрудних камер працівників поліції, протокол адміністративного затримання від 08.03.2023 року, рапорти працівників поліції, копію протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.03.2023 року та копію заяви ОСОБА_2 про вчинення невідомою особою щодо нього неправомірних дій, довідку про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія.

Надаючи оцінку рапортам працівників поліції доданим до протоколу ААБ №090821 від 08.03.2023 року, суддя застосовує вже вказані вище підходи та принципи з огляду на які такі рапорти не можуть бути доказом вчинення правопорушення порушення.

Досліджуючи надані працівниками поліції відеозаписи суддею встановлено наступне:

1)на відеозаписах у файлах та зафіксовано обставини спілкування працівників поліції з особою яка повідомила про вчинення щодо нього неправомірних дій, ці обставини прямо не стосуються обвинувачення ОСОБА_1 у не виконанні вимоги про зупинку транспортного засобу;

2)на відеозаписах з відеореєстратора патрульного автомобіля у файлах 3924_003482, video_2023-03-09_10-03-48, 4224_003483 зафіксовано рух патрульного автомобіля за автомобілем ЗАЗ-Lanos номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , аж до зупинки останнього та затримання ОСОБА_1 , відеозапис не містить звукозапису, з відеозапису не можливо встановити чи було увімкнено під час переслідування автомобіля під керуванням ОСОБА_1 проблисковий маячок синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціальний звуковий сигнал;

3)відеозапис у файлі 4524_003484 містить запис з відеореєстратора патрульного автомобіля після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , на записі видно обставини одягання працівниками поліції кайданків на руки ОСОБА_1 , відеозапис не містить звукозапису;

4)відеозапис у файлі містить запис з нагрудної камери працівника поліції який перебуває у патрульному автомобілі, відеозапис містить звукозапис, на ньому видно і чутно з початку запису, що у патрульному автомобілі увімкнено спеціальний звуковий сигнал, до 20 секунди цього запису ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу яким керував і відкрив водійські двері, у цей час працівники поліції підбігли до нього і почали пред`являти йому вимогу вийти з автомобіля, не дочекавшись виконання ОСОБА_1 цієї вимоги, відразу після її пред`явлення безуспішно самостійно намагалися витягти його з автомобіля, після повторення ОСОБА_1 вимоги вийти з автомобіля він це здійснив самостійно, після чого працівники поліції завели його руки йому за спину та одягли кайданки. У подальшому на цьому відеозаписі і відеозаписах у файлах та зафіксовано спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 на місці його зупинки та затримання.

З огляду на зміст досліджених судом відеозаписів не можливо встановити чи було працівниками поліції увімкнено проблисковий маячок синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціальний звуковий сигнал у продовж усього переслідування автомобіля під керуванням ОСОБА_1 чи лише вкінці перед зупинкою ОСОБА_1 . З досліджених відеозаписів можливо достеменно встановити тільки те, що спеціальний звуковий сигнал був увімкненим в останні близько 17 секунд до зупинки ОСОБА_1 свого автомобіля, що не може свідчити про невиконання ОСОБА_1 вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З огляду на вищевказане провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ст.185 та ст.122-2 КУпАП підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу вказаних правопорушень.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 18, 247, 251, 252, 254, 256, 280, 283-285 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.185 та ст.122-2 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Суддя: Сергієнко С.А.