Справа № 527/1837/22
провадження № 3/527/13/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Глобине

Суддя Глобинського районного суду Полтавської області Мицик С.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Чугуївським РВ УМВС України в Харківській області 09.02.1999 року, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

До Глобинського районного суду Полтавської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №034166 від 11.08.2022 року у відношенні ОСОБА_1 , згідно якого 11.08.2022 року о 17 годині 38 хвилин за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Есхарівська, буд.91 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2105» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинку транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Alcotest Drager 6820» та проведення такого огляду у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 - Лапко В.П. надав клопотання про закриття провадження по справі. В обґрунтування клопотання зазначив, що фіксування спілкування поліцейського з ОСОБА_1 здійснювалося з допомогою особистого мобільного телефону співробітника поліції, а не на службовий технічний засіб- боді-камеру. ОСОБА_1 заперечує свою провину, оскільки він автомобіля не має, автомобілем, який належить ОСОБА_2 , він не керував, а знаходився поруч з ним та спілкувався з товаришем. Під відеозапис на мобільний телефон співробітники умовили його, шляхом погроз та психологічного тиску, проговорити під відеозапис те, що вони вимагають, що начебто він керував автомобілем. ОСОБА_1 не мав гадки, навіщо до нього звернулись поліцейські, якщо поряд був власник автомобіля Шевченко, на якого працівники поліції також склали такий же протокол про адміністративне правопорушення. Зазначив, що спілкування поліцейських з ОСОБА_1 зафіксовано не в повному обсязі, а лише частину, яка влаштовує сторону обвинувачення. Діючи з порушенням законодавства в процесі фіксування адміністративного правопорушення і збору доказів, один із поліцейських, здійснюючи психологічний тиск, сказав, що вони хочуть зробити відеозйомку спілкування з ОСОБА_1 і щоб останній сказав під відеозапис, що він відмовляється від проходження тесту на приладі «Драгер», а також відмовляється від медичного огляду на стан сп`яніння в медичній установі. Після чого, один із співробітників поліції включив камеру свого мобільного телефону і на його запитання ОСОБА_1 відповів, як йому запропоновано інспектором. Крім того, на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, не додано жодних доказів керування ОСОБА_1 автомобілем «ВАЗ 2105» д.н.з. НОМЕР_3 , відсутній чіткий час початку та час кінця відеофіксації. Зауважив, що ніяких документів у присутності ОСОБА_1 поліцейські не складали і ОСОБА_1 для ознайомлення не пропонували. Крім того, направлення на огляд та рапорт складені не лейтенантом поліції Вальдовським В.А., який склав протокол про адміністративне правопорушення, а іншими працівниками поліції: Джурасом А. та ОСОБА_3 . Вказані документи не були надані ОСОБА_1 для підписання і сама усна заява його під відеозапис про те, що він відмовляється від підписання цих документів і відмова в їх отриманні є фікцією. Зазначив, що в матеріалах справи немає жодного належного доказу факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Надані до суду протокол про адміністративне правопорушення, акт, направлення на огляд, відеозапис та інші матеріали сфальсифіковані працівниками поліції та є неналежними та недопустимими доказами. Поліцейський не зазначив, на який саме технічний пристрій здійснювався відеозапис самої події правопорушення, повне найменування приладу, його номер, відеозапис вівся на мобільний телефон працівника поліції. Щодо відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, то ОСОБА_1 не було запропоновано у відповідному порядку пройти відповідний огляд і не пропонувався взагалі будь-який наявний у поліцейського технічний пристрій для цієї процесуальної дії. Крім того, додаток до справи конверт з диском посадовою особою не завірений в установленому законом порядку, походження доказу невідоме, а копія ніким не завірена. Права ОСОБА_1 працівники поліції не роз`яснювали, на його усні пояснення про те, що він не керував транспортним засобом, не реагували та не брали їх до уваги, протокол для підписання його не пропонували, направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння та акт ОСОБА_1 не вручались, зупинка його транспорту не зафіксована, крім того в протоколі не зазначено, який саме технічний пристрій мали намір застосувати поліцейські для визначення його стану алкогольного сп`яніння, та в протоколі не вказано, ані номеру, ані відомостей про цей прилад, та не зазначено відомостей про наявність необхідної метрологічної перевірки цього приладу. Враховуючи викладене, просив закрити провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Ст.280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Згідно із ч. 3 п. (b) ст. 31 Віденської Конвенції про право міжнародних договорів від 1969 року, ратифікованої Україною 14.05.1986 року, поряд з контекстом договору враховується наступна практика його застосування, яка встановлює угоду учасників щодо тлумачення. Крім того, відповідно до ст. 32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (далі за текстом - Конвенція) питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення. Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо. Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»- судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що факт відмови зафіксовано за допомогою нагрудного відеореєстратора «Texar 336/5».

З даних відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що на ньому зафіксовано спілкування поліцейського з ОСОБА_1 , під час якого останній зазначає, що він вживав алкогольні напої, та сів за кермо автомобіля (не вказав якого та коли), на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в найближчому медичному закладі відмовився, та дані відеозапису не містять інформації про те, що перед спілкуванням з інспектором поліції Кусакін О.В. керував транспортним засобом, матеріали справи не містять доказів на підтвердження вказаної обставини.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати те, що винність особи у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення не доведена, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи судом витлумачені на користь особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

А відтак, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП підлягає закриттю, оскільки положеннями ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст.7,245,251,280,130 ч.1,247 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 -на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С. А. Мицик