Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/1002/23
П О С ТА Н О В А

09 травня 2023 року м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду Гришковець А. Л. , розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1 , медсестри КНП «Київський онкодиспансер», за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ухилилася від виконання, передбачених ст.150 СК України обов`язків, щодо виховання своєї неповнолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання 07.03.2023 о 00 год. 20 хв. завдала собі фізичних ушкоджень у вигляді порізу лівого передпліччя, тобто мати не піклується про фізичний стан та здоров`я своєї дитини.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою визнала, пояснивши, що на утриманні має неповнолітню доньку - ОСОБА_2 . Вона одна веде господарство, працює в м. Києві і не зовсім з усім справляється. Можливо мало спілкується з донькою, не вникла в її проблеми, моральний стан. Донька взагалі рідко залишається вдома, так як теж навчається в м. Києві. В той день каже посварилася з хлопцем і вжила алкогольні напої. Дуже жалкує про скоєне. Вони були у психолога. Зараз продовжує навчання. Щиро розкаюється в скоєному. Просить суворо не карати.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Зміст наведеної норми дозволяє констатувати, що ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей. Так, в силу її вимог особа може бути притягнута до відповідальності за наявності в сукупності таких умов, коли вона: 1) є батьком або матір`ю дитини чи іншою особою, яка їх замінює (далі - батьки); 2) ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей; 3) ухиляється від виконання вказаних обов`язків саме відносно неповнолітніх дітей.

Аналіз приписів Закону України "Про освіту" та Закону України "Про охорону дитинства" дозволяє дійти висновку, що під невиконанням обов`язків по вихованню і навчанню дітей варто розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання і навчання неповнолітніх дітей. Ухилення батьків і осіб, що їх заміняють, від виконання своїх обов`язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров`я, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності.

Окремо слід зазначити, що за змістом ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 N 3 під "непіклуванням про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя" слід вважати: незабезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; неспілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; невиявлення інтересу до її внутрішнього світу; нестворення умов для здобуття нею освіти. При цьому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №172853 від 10.03.2023; рапортом помічника чергового ВП №1 Коростенського РУП від 07.03.2023, а також письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 07.03.2023 та ОСОБА_1 від 10.03.2023.

Аналізуючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повністю та об`єктивно знайшла своє підтвердження в ході судового засідання.

Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вірно кваліфікуються за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки вона не виконувала обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї дитини.

Призначаючи адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, у відповідності до ч.2 ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховується характер вчиненого адміністративного правопорушення, особа порушника, ступінь її вини та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність порушника у відповідності до ст.34 КУпАП, є щире розкаяння.

Обставин, що обтяжують її відповідальність у відповідності до ст.35 КУпАП, судом не встановлено.

Таким чином, оцінивши всі обставини вчинення правопорушення; особу порушника, яка вперше притягається до адміністративної відповідальності; ступінь її вини, суд приходить до висновку за необхідне застосувати до неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Керуючись ст. ст. 184 ч.1, 283, 284, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, і застосувати до неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 536 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня її винесення до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд.

Суддя: А. Л. Гришковець