Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1418/23
Провадження № 3/332/928/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2023 р. суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Погрібна О.М., за участі особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , рнкопп НОМЕР_1 ,

- за ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановила:

09.03.2023 о 00.05 год. в с.Воздвижівка (Пологівський район) по вулиці Ценнтральній водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки, зі згоди водія, із застосуванням Alcotest Drager 6820, результат 0,63 %о. Огляд проводився в присутності двох свідків. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонений. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, не визнав, пояснив, що транспортним засобом він не керував, а котив при цьому керував кермом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя дійшла таких висновків.

Так, відповідно до положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст.251,280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність особи настає у разі керування особою транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Чинне законодавство, в тому числі Правила дорожнього руху, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом», але таке визначення було наведено в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом є виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За вимогами п.1 ст.8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано Указом Президії ВП УРСР № 2614-УПІ від 25.04.1974 - кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі, повинні мати водія.

У рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №178721 від 09.03.2023, який підписаний ОСОБА_1 та в якому ним власноруч зазначено, що зауваження відсутні; рапортом; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеному 09.03.2023 о 01.15 год, у якому зазначено, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що при приведені огляду за допомогою алкотестеру «Драгер», проба позитивна, 0,63%о та в якому ОСОБА_1 власноруч зазначив, що «з результатом 0,63 проміле згоден» та поставив свій підпис; копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатору Alcotest 6810, до 15.08.2023; роздруківкою приладу Drager Alcotest 6820 від 09.03.2023 о 01.22 години щодо ОСОБА_1 , проба позитивна, 0,63%о.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що вони є військовослужбовцями, проходять службу у 108 бригаді та 08.03.2023 несли службу в патрулі в с.Воздвижівка Пологівського району. Ними був зупинений автомобіль ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Про даний факт було повідомлено на лінію «102».

Кодекс України про адміністративні правопорушення не вимагає безпосередності сприйняття показань свідків судом, оскільки на відміну від кримінального законодавства, у справах про адміністративні правопорушення свідки не попереджаються про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та за відмову від дачі показань, їм лише роз`яснюється право говорити суду правду.

Тому суд приймає зазначені письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як належні та допустимі докази при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 добровільно розповів, що 08.09.2023 близько 21.00 години він поїхав на автомобілі ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_2 в сусіднє село, де провів декілька годин та вживав алкоголь, а саме приблизно півтора бокали пива. 09.03.2023 він прямував с.Воздвижівка та на вул..Центральній був зупинений військовими, які викликали патрульну поліцію. По приїзду патрульної поліції, йому було запропоновано медогляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в найближчому медичному закладі, він виявив бажання проходити на місці зупинки; з результатами огляду 0,63 проміле згоден.

Враховуючи , що ОСОБА_1 сам підтверджував факт керування автомобілем, факт проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків, не оспорював результати пройденого огляду, а свідки своїми підписами підтвердили обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан сп`яніння, підстав вважати ці докази недопустимими апеляційний суд не вбачає.

З долученого до матеріалів справи і дослідженого судом у судовому засіданні відеозапису щодо обставин складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП вбачається, що патрульним поліцейським останньому було роз`яснено порядок проходження огляду на стан сп`яніння та запропоновано його пройти на місці за допомогою технічного приладу Alcotest «Drager», на що ОСОБА_1 погодився, після оголошення поліцейським позитивного результату, 0,63 проміле, ОСОБА_1 заявив, що з результатами згоден.

При цьому, відеозапис чітко і однозначно підтверджує те, ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факт керування ним автомобілем, не висловлював з цього приводу жодних міркувань та заяв; у спілкуванні зі співробітниками поліції підтвердив факт керування ним 09 березня 2023 року автомобілем автомобілі ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_2 .

Крім того, ОСОБА_1 співробітниками поліції було роз`яснено права та обов`язки передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, було оголошено протокол про адміністративне правопорушення; ОСОБА_1 ознайомився із змістом вищевказаного протоколу та не мав до нього зауважень, про що поставив свій підпис в протоколі.

Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 протягом достатньо тривалого часу вільно спілкувався зі співробітниками поліції, пересувався, надавав пояснення, виправдовувався, при цьому будь-якого тиску на нього з боку співробітників поліції не вбачається.

Зовнішній вид, спілкування та поведінка ОСОБА_1 беззаперечно свідчить про правомірність підозри військовослужбовців та працівників поліції ймовірного перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, що й слугувало підставою для проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» за згодою водія.

Сукупність змісту відеозаписів поза розумним сумнівом доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом автомобілем автомобілі ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння.

Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 розумів, що проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння саме як водій транспортного засобу у зв`язку з тим, що поліцейський підозрює його в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суддею зазначається, що факт погодження ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння свідчить про те, що саме він є водієм, який здійснював керування транспортним засобом, оскільки, маючи посвідчення водія серії НОМЕР_3 , що передбачає знання Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 не міг не розуміти, що огляду на стан сп`яніння підлягають виключно водії транспортних засобів.

У зв`язку із викладеним, суд розцінює заперечення ОСОБА_1 щодо керування ним автомобілем як намагання уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення шляхом створення обстановки яка виключає таку відповідальність, враховуючи при цьому достатню кількість доказів, якими зазначена обставина доведена.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 178721 від 09.03.2023, дії ОСОБА_1 було кваліфіковано за ч.2 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає «повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті».

Повторність правопорушення це повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою ст.130 КУпАП).

Судом встановлено, що згідно з постановою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 16 лютого 2023 року у справі про адміністративне правопорушення ЄУН 322/106/23, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Дані про набрання зазначеною постановою законної вили відсутні. Згідно з поясненнями ОСОБА_1 зазначену постанову він оскаржив до апеляційного суду, розгляд справи призначено на 14.04.2023 року.

Відомості про інші постанови, якими останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у матеріалах справи також відсутні.

Таким чином, судом встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 178721 від 09.03.2023 посадовою особою помилково було кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів повторності вчинення останнім правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на вищевказане, дії ОСОБА_1 , зазначені у протоколі серії ААД № 178721 від 09.03.2023, який керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, не можна визнати такими, які вчинені повторно протягом року та кваліфікувати їх за ч.2 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, у КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч.2 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до довідки начальника сектору АП Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_3 .

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При визначенні виду та розміру стягнення, слід врахувати характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, особу правопорушника та його ставлення до скоєного та, враховуючи безальтернативний характер санкції ч.1 ст.130 КУпАП, призначити стягнення у вигляді штрафу в розмірі санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 130, 283, 284 КУпАП, суддя,-

постановила:

ОСОБА_1 , рнкопп НОМЕР_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 17 000,00 грн, (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. (Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0008001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення адміністративні штрафи з метою забезпечення безпеки дорожнього руху).

Згідно з ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 , рнкопп НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 536,80 гривень на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UА0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення постанови, апеляційної скарги.

Суддя: О.М.Погрібна