Справа № 635/2219/23
Провадження № 3/635/880/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року Суддя Харківського районного суду Харківської області Лук`яненко С.А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

До Харківського районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №382757 від 18.03.2023 року, 18 березня 2023 року приблизно о 14:30 год. ОСОБА_1 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягають у висловлюванні в її адресу нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши, що близько трьох років як він розлучився із ОСОБА_2 , але вони вимушені проживати в одному будинку, який він побудував під час перебування у шлюбі. У них склалися давні неприязні відносини, колишня дружина постійно виганяє його з будинку, веде себе агресивно, провокує на скандали і псує майно, її донька б`є вікна, на підтвердження чого надав відеозапис. Крім того вона погрожує не надавати йому можливості спілкуватися із неповнолітнім сином.

Свідок ОСОБА_3 , який є сусідом ОСОБА_1 , надав пояснення, що приблизно у 2003 році родина ОСОБА_4 придбала старий будинок в АДРЕСА_1 , який був знесений і на його місці ОСОБА_1 побудував новий будинок. В сім`ї були нормальні стосунки, але з 2017 року ОСОБА_2 дуже змінилася, стала займатися екстрасенсорикою, стала агресивною, виганяє ОСОБА_1 з дому, разом зі своєю дочкою влаштовують провокації і скандали.

Свідок ОСОБА_5 , який є знайомим ОСОБА_1 , зазначив, що ОСОБА_6 зловживає спиртними напоями, веде себе агресивно, чіпляється, вчиняє скандали і викликає поліцію. Це відбувається близько 4-5 років.

Суддя, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 9 та статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто, адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності (постанова Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 383/1120/16-а (провадження № 2-а/383/4/17).

При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням того, що такі докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України», заява № 39598/03), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), пункт 161, Series A заява № 25).

Як вже зазначалося вище провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності (стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Нормами статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення імперативно визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

На підтвердження вини ОСОБА_1 матеріали про адміністративне правопорушення містять тільки протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №382757 від 18.03.2023 року і письмові пояснення ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення при ньому не складався і пояснення у нього по суті правопорушення ніхто не відбирав.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №382757 від 18.03.2023 року не зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від пояснень; свідком правопорушення зазначена ОСОБА_7 , але жодні пояснення останньої на підтвердження даного факту до протоколу не додані.

Отже, за наслідками розгляду даного адміністративного матеріалу з наданих органом поліції у якості доказів фактичних даних не можливо з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом» констатувати факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року в справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а указав, що силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно слідує, що стандарт «достатніх підстав (доказів) вважати», котрим фактично послуговується компетентна особа при складані проколу про адміністративне правопорушення, є нижчим ніж стандарту «поза розумним сумнівом».

Для цілей стандарту «достатніх підстав (доказів) вважати» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують особу з певним правопорушенням (демонструють імовірну причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше провадження у порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак суд при розгляді справи по суті, у тому числі при їх оцінці керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» та таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

На переконання суду, дані відображенні у протоколі про адміністративне правопорушення про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення є недостатніми і сумнівними

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП підлягає закриттю з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись статтями 1, 2, 173-2, 245, 246, 247 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Суддя С.А.Лук`яненко