Справа № 173/1799/22
Провадження № 3/173/26/2023
ВЕРХНЬОДНІПРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 р. м. Верхньодніпровськ

Суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Бурхан С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Верхньодніпровську, матеріал, який надійшов від ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

РНОКПП - відсутній в матеріалах справи;

місце проживання: АДРЕСА_1 ;

місце роботи: ПАТ «Укрзалізниця», помічник машиніста,

у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 055601 від 05.12.2022 року встановлено, що 04.12.2022 року о 23 год. 40 хв. на вул. П. Саксаганська в м. Верхівцеве Кам`янського району Дніпропетровської області водій, ОСОБА_1 , керував автомобілем GEELY CK 1.5 д/н НОМЕР_1 , з вираженими ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). На вимогу пройти огляд за допомогою газоаналізатора «Драгер 6810» та медичний огляд в медичному закладі для встановлення ступеня алкогольного сп`яніння, відмовився під відеозапис.

В судовому засіданні гр. ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України не визнав та пояснив, що 04 грудня 2022 року ввечері, близько 18 год. 00 хв. отримав телефонний дзвінок від родича, який повідомив про смерть близької людини та попрохав про допомогу. Час сплинув так швидко, що повертаючись додому навіть не знали котра година. Рухаючись по вул. Саксаганська нас зупинили працівники поліції, використовуючи проблисковий маячок червоного кольору. Відразу підійшли та повідомили, що маючи ознаки сильного алкогольного сп`яніння, у вигляді почервоніння очей та запаху алкоголю з порожнини рота, керую транспортним засобом. У ході розмови запропонували медичний огляд. Не розуміючи суті даної пропозиції відмовився від запропонованого. У подальшому було складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст.130 КпАП України.

Згідно ст.245 КпАП України, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.252 КпАП України, висновок про наявність вини ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положення ст.251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, яка використовується при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом зазначених положень, особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Як встановлено з матеріалів справи, а саме згідно протоколу серії ААД № 055601 від 05.12.2022 року встановлено, що 04.12.2022 року о 23 год. 40 хв. на вул. П. Саксаганська в м. Верхівцеве Кам`янського району Дніпропетровської області водій, ОСОБА_1 , керував автомобілем GEELY CK 1.5 д/н НОМЕР_1 , з вираженими ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). На вимогу пройти огляд за допомогою газоаналізатора «Драгер 6810» та медичний огляд в медичному закладі для встановлення ступеня алкогольного сп`яніння, відмовився під відеозапис, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.1), водію інкримінується відмова особи, що керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Судом встановлено, що до протоколу про адміністративне правопорушення, на доведеність вини гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення було додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у якому містяться відомості про те, що водій відмовився від проходження огляду, що засвідчує власноручним підписом.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляд визначається Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог, вважається недійсним.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони за ст. 130 КУпАП є саме керування особою транспортним засобом, при цьому не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Діюче законодавство, в тому числі ПДР, не містить визначення терміну "керування транспортним засобом", але таке визначення було наведено в п.27 ПВС України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування".

Крім того в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 року ВС/КАС зазначив, що "само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі". Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Одночасно необхідно зазначити, що відповідно до вимог п. 1.10 ПДР водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортного засобу, перебуваючи безпосередньою в транспортному засобі. Тобто наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою визначення особи як водія.

Матеріал справи не містить будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що гр. ОСОБА_1 , як водієм, були вчинені дії, пов`язані з приведенням транспортного засобу в рух відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.

Досліджений в судовому засіданні відеозапис, з наявного в матеріалах справи CD диску, з нагрудної камери поліцейського, а також долучені до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали не містять доказів того, що гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Переглядом одного із відеозапису встановлено, що фіксація обставин даної події ведеться на відстані та не виходячи з автомобіля, тому неможливо встановити суттєво важливі для прийняття рішення обставини: чи працівники поліції представилися водію, чи повідомили про причини зупинки, чи названі ознаки алкогольного сп`яніння, які вони вбачають та які б вказували на підстави вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння, які в подальшому вже були вказані у протоколі. Суд вважає, що у зв`язку з тим, що відеозапис ведеться не з нагрудної камери поліцейського, відсутня можливість встановити особу водія, тобто хто саме вийшов з-за керма даного автомобіля та чи саме гр. ОСОБА_1 керував цим транспортним засобом. Працівниками поліції не роз`яснено порядок та проходження огляду на стан сп`яніння, не повідомлено про наслідки відмови від проходження такого огляду. Не роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. З іншого відеозапису, долученого до матеріалів справи, встановлено, що поліцейський пропонує пройти мед. освідування в медичному закладі або на місці зупинки транспортного засобу. Суду не зрозуміло, що саме мав на увазі працівник поліції, висловлюючи свою пропозицію, тому вважає це грубим порушенням Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно яких поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у разі відмови проведення такого огляду, такий огляд проводиться в закладі охорони здоров`я. Тому суд не приймає до уваги, як належний та допустимий доказ того, що гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на встановлення ступеня алкогольного сп`яніння.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративеі правопорушення та додані в обґрунтування документи не можуть бути визнані належними та допустимими доказами вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положення п.1 ст.247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що вина гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду. А тому, провадження по даних справах підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КпАП України, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.245, п.1 ст.247, ст.251, ст.252, ст. 280 КпАП України

постановив:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України - закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначеного десятиденного строку, встановленого для її оскарження.

Суддя С.М. Бурхан