Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/259/23
Провадження № 3/382/246/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М. М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Гончаренка О. О., розглянувши матеріали, які надійшли від Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 154226 від 14.02.2023 року та матеріали до нього про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено, що 14 лютого 2023 року о 23 год. 36 хв. на автодорозі Київ-Харків М-03 102 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Renault Logan" д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку як на місці зупинки транспортного засобу так в найближчому медичному закладі категорично відмовився.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, пояснила, що 14.02.2023 року вона з подругами перебувала в кафе в с. Панфили. Подруги пили вино і вона із солідарності також пригубила трішки вина. Потім кафе зачинялося і вони поїхали додому. Розпочавши рух, вона не встигла увімкнути фари в автомобілі і її було зупинено працівниками поліції за те, що в неї не було увімкнено ближнє світло фар в темну пору доби. В подальшому працівники поліції виявили в неї ознаки алкогольного сп`яніння і запропонували пройти огляд на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я, на що вона відмовилася. Зазначила, що дуже хвилювалася і відмовилась від огляду, оскільки пригубила вина і боялася, що пари алкоголю покажуть результат. Крім цього, працівники поліції не роз`яснили їй в який заклад охорони здоров`я її буде направлено, тож вона подумала, що потрібно буде їхати до Яготинської ЦРЛ. Пояснила, що в цьому закладі працюють її знайомі і їй стало соромно туди їхати, тому відмовилася від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Зазначила, що якби поліцейські їй повідомили, що потрібно було їхати до Березанської ЦРЛ, вона б погодилась.

Захисник в судовому засіданні просив закрити справу про адміністративне правопорушення в силу вимог п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Подав відповідне клопотання, в якому зазначив: процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння розпочата безпідставно, а всі подальші наслідки такого огляду та відмови від нього мають недопустимий характер при доведенні вини особи; відсутність роз`яснень з боку працівників поліції про дійсну процедуру огляду, негативним чином сприяло утворенню у ОСОБА_1 помилкової думки про її огляд та наслідки від нього; відсутність факту роз`яснення ОСОБА_1 її прав і обов`язків, перед вимогою надати відповідь про згоду на проходження огляду чи відмову від нього, порушило право на захист останньої; процедура направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я та саме письмове направлення на такий огляд є недопустимими доказами у справі; процедура відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не відповідає вимогам КУпАП; зазначення в протоколі "медичний заклад" а не "заклад охорони здоров`я" свідчить про те, що ОСОБА_1 не відмовлялася від проходження огляду; фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, неналежних і недопустимих доказах, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті та унеможливлює винесення постанови про визнання особи винною.

Про надходження на розгляд суду вказаної справи було повідомлено прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області. Прокурор не скористався правом на участь у розгляді справи. Участь прокурора у вказаній категорії справ не є обов`язковою відповідно до ст. 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Відсутність прокурора при розгляді справи не перешкоджає її розгляду по суті та не є підставою для закриття провадження в справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення відповідно до ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП). Крім того, відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутність прокурора при розгляді справи не є підставою для відмови судом щодо встановлення обставин та наявності/відсутності складу адміністративного правопорушення в діях/бездіяльності особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що 14.02.2023 року близько 19 години вона з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на автомобілі вирішили поїхати в кафе "Гостинний дім", що знаходиться в с. Панфили. За кермом автомобіля була ОСОБА_1 . Приїхавши в кафе, вони замовили їжу та алкогольні напої, а саме п`ять келихів червоного вина. Оскільки ОСОБА_1 повинна була їхати і назад за кермом, то вона тільки пригублювала вино. Потім, не помітивши, що розпочалася комендантська година, вони відразу зібрались, сіли в авто, за кермом якого була ОСОБА_1 , та рушили в напрямку м. Яготин. Метрів через п`ятдесят від кафе їх зупинили працівники поліції та запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці або в найближчій лікарні (в якій саме не зазначили), або відмовитись від проходження огляду. Вони були необізнані і не знали як краще вчинити в такій ситуації. ОСОБА_1 була впевнена, що вона не пила і не вважала за потрібне проходити огляд. Після того, як склали протокол за кермо сів ОСОБА_4 (їх спільний знайомий). Завезли спочатку її додому, а потім ОСОБА_1 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показала, що 14.02.2023 року близько 19 години вона із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вирішили поїхати в кафе "Гостинний дім", що розташоване в с. Панфили на автомобілі, за кермом якого перебувала ОСОБА_1 . Спиртного до кафе не вживали. Розмістившись за столом, вони замовили їжу та п`ять келихів червоного вина. Оскільки ОСОБА_1 повинна була їхати і назад за кермом, вона не пила вино, а лише пригублювала його.

Заслухавши свідків, учасників справи, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 14 лютого 2023 року о 23 год. 36 хв. на автодорозі Київ-Харків М-03 102 км водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом "Renault Logan", д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку як на місці зупинки транспортного засобу, так і в найближчому медичному закладі категорично відмовилася. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи сторони захисту суд відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно вимог ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Крім того, ст. 53 вказаного Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Положення ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачають відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду.

У ході здійснення судом провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак такого сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Суд вважає доведеним факти керування ОСОБА_1 транспортним засобом "Renault Logan" д.н.з. НОМЕР_2 та підставність зупинення транспортного засобу працівниками поліції (керування транспортним засобом без увімкненого світла фар в темну пору доби), що підтвердила ОСОБА_1 в судовому засіданні, а також підтверджується відеозаписом та показами свідків, наданими в судовому засіданні.

За змістом пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином норми ПДР України встановлюють обов`язок водія пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія, хвилювання за результат огляду, сором`язливість у зв`язку з тим, що знайомі працюють у закладі, тощо) - ПДР не містять.

Вимоги вказаного пункту ПДР України ОСОБА_1 дотримано не було.

Згідно зі ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан наркотичного чи іншого сп`яніння. Огляд водія на стан наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Наданий до суду протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а також вказано, що огляд на стан алкогольного сп`яніння вона пройти відмовилася, що зафіксовано на технічні засоби відеозапису.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується у своїй сукупності:

- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 154226 від 14.02.2023 р.;

- копією постанови серії ЕАС № 6546883 (дата розгляду справи 15.02.2023 00:08:02) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП за керування транспортним засобом без увімкненого світла фар в темну пору доби;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.02.2023 р.;

- довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами від 15.02.2023;

- довідкою про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення від 15.02.2023 р.;

- рапортом від 15.02.2023 р.;

- розпискою ОСОБА_5 про отримання транспортного засобу від 15.02.2023 р.;

- відеозаписом.

Статтею 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Окремо суд звертає увагу на досліджені в судовому засіданні відеозаписи події, долучені поліцейськими на ДВД-диску, на яких зафіксовано керування ОСОБА_1 автомобілем "Renault Logan" д.н.з. НОМЕР_2 , встановлення працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння, їх неодноразова пропозиція/вимога до ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Як вбачається з відеофайлу clip-0 на відрізку часу 23:44:11-23:44:35 поліцейський озвучує виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд, при цьому ОСОБА_1 відповіді не надає, відходить від поліцейських.

На відрізку часу 23:45:29-23:45:40 поліцейський знов пропонує пройти огляд на приладі "Драгер", ОСОБА_1 відповіді не дає, розмовляє по телефону.

На відрізку часу 23:47:01-23:47:35 поліцейський знов оголошує ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) та пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, в найближчій ЦРЛ або згідно законодавства відмовитися від проходження огляду, на що ОСОБА_1 відповідає "відмовляюсь чи як це".

На відрізку часу 23:48:01-23:48:03 поліцейський знов пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповідає "ну ви ж розумієте, я випила".

В свої поясненнях, наданих в судовому засіданні, ОСОБА_1 зазначила, що вони з подругами в кафе замовляли червоне вино та вона із солідарності "пригубила" трішки із бокалу, що також підтвердили свідки у своїх показах, наданих в судовому засіданні. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази щодо цифрового показника проміле алкоголю в крові ОСОБА_1 після вжитого алкогольного напою, оскільки вона відмовилася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і в закладі охорони здоров`я. При цьому, ОСОБА_1 , з метою доведення (спростування) відповідних обставин, не була позбавлена можливості пройти такий огляд безпосередньо після події самостійно (у закладі охорони здоров`я, лікарні, медичному закладі, лабораторії тощо).

Таким чином, суд вважає доведеною обставину встановлення працівниками поліції наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 із дотриманням відповідної процедури; відповідні ознаки, озвучені поліцейським водію відповідно до відеозапису події, повністю тотожні ознакам, які зазначені у протоколі, та відповідають п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Викладене спростовує доводи сторони захисту про те, що процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння розпочата та проведена безпідставно.

На відрізку часу 23:48:09-23:48:12 поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 про те, що допустима норма становить 0,2 проміле, що спростовує доводи сторони захисту про введення її в оману працівниками поліції щодо обов`язковості нульового цифрового показника проміле алкоголю в крові.

На відрізку часу 23:48:22-23:48:26 поліцейський запитує у ОСОБА_1 "ви проходите огляд на місці, чи ми їдем в лікарню, чи ви відмовляєтеся?", на що ОСОБА_1 відповіді чіткої не дає.

На проміжку часу 23:50:04-23:50:30 поліцейський знову пропонує ОСОБА_1 "пройти тест на алкотестері Драгер на місці зупинки транспортного засобу, проїхати в найближчий лікарський заклад" остання відповіді не дає.

На відрізку часу 23:50:41-23:51:02 поліцейський чітко роз`яснює ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідальність за ст. 130 КУпАП, складення протоколу за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

На відрізку часу 23:52:20-23:52:27 поліцейський знов запитує у ОСОБА_1 " ОСОБА_1 , що ми діємо згідно діючого законодавства, від проходження огляду відмовляєтеся? Або проходим на місці? Або їдем в найближчий лікарський заклад?" остання відповіді не дає.

На відрізку часу 23:52:47-23:53:30 поліцейський запитує "ви будете проходити огляд на місці" ОСОБА_1 відповідає "поки що ні"; на повторне питання - відповідає "ні". Поліцейський запитує "в лікарський заклад їдемо для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння?" ОСОБА_1 відповідає "ні, не їдемо". Поліцейський запитує "ви відмовляєтеся?", ОСОБА_1 відповідає "да, відмовляюсь".

На відрізку часу 23:54:33-23:55:35 поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 права і обов`язки (ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та право на адвоката).

Викладене спростовує відсутність факту роз`яснення ОСОБА_1 її прав і обов`язків. Посилання на те, що вказані дії не вчинені поліцейським перед вимогою надати відповідь про згоду на проходження огляду чи відмову від нього, що, на думку захисту, порушило право на захист останньої, суд відхиляє. Матеріали справи не містять відомостей про те, що після роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 змінила свою позицію щодо непроходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та заявила про бажання його пройти. Дії поліцейських жодним чином не призвели до звуження чи обмеження конвенційних та/або конституційних прав водія чи його основоположних свобод, не обмежили його в можливостях ефективно використати свої права. Крім цього, дотримання прав, передбачених ст. 268 КУпАП, забезпечено ОСОБА_1 судом шляхом її виклику до суду; забезпечена можливість бути присутньою в суді під час розгляду справи; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката; надавати пояснення і користуватися іншими, передбаченими ст. 268 КУпАП, правами; подавати докази, заявляти клопотання, подавати заперечення тощо.

Суд звертає увагу, що відеофайл clip-1 з боді камери іншого поліцейського також відображає вищезазначені події. Крім цього, як вбачається з переглянутих в судовому засіданні відеофайлів, відеозйомка проведена від початку зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 безперервно до її завершення, що відповідає положенням чинного законодавства.

Вищевказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, вони є належними, допустимими та достатніми.

При цьому, матеріали справи, в тому числі й відеозапис, не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення.

Протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) суду не надано.

Обставини, які зазначені в протоколі, повністю узгоджуються із дослідженими судом відеозаписами із нагрудних камер поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 14.02.2023 року за участю ОСОБА_1 .

Відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксована подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Отже вищеперелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами захисника та поясненнями ОСОБА_1 , які заперечують її вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Такі пояснення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі.

Оскільки в даному випадку ОСОБА_1 чітко, зрозуміло, категорично, беззастережно і безумовно відмовилася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я в принципі (назва закладу охорони здоров`я поліцейським не називалася, а ОСОБА_1 її назвою не цікавилася), суд оцінює її таку відмову як безумовну відмову від проходження огляду у будь-якому закладі охорони здоров`я (як у найближчому, так і у будь-якому іншому). Тож у даному випадку підлягають відхиленню доводи сторони захисту в тій частині, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння містить найменування закладу охорону здоров`я КНП "Березанська ЦРЛ", а не КНП Яготинської міської ради "Яготинська центральна міська лікарня".

При цьому, суд зазначає, що оскільки на пропозицію поліцейського пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичній установі ОСОБА_1 відмовилася, то видача направлення для огляду у медичному закладі не була обов`язковою. Тож суд відхиляє доводи захисту про те, що процедура направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я не відповідали положенням чинного законодавства.

При цьому, суд також зазначає, що матеріалами справи доведений факт неодноразової пропозиції працівниками поліції водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовилася. Та обставина, що працівниками поліції було поставлено водія перед вибором та одночасно зроблену пропозицію пройти огляд або на місці зупинки транспортного засобу, або в медичному закладі, жодним чином не призвели до звуження чи обмеження конвенційних та/або конституційних прав водія чи його основоположних свобод, не обмежили його в можливостях ефективно використати свої права, в тому числі право пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, та не ставить під сумнів походження доказів, їх надійність та достовірність.

Також суд враховує, що відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, є грубим і досить поширеним правопорушенням. Дії вчинені особою, яка притягається до відповідальності, характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеними факти керування особою транспортним засобом, встановлення ознак алкогольного сп`яніння, неодноразових пропозицій/вимог пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду, що є підставою для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання сторони захисту на те, що процедура відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не відповідає вимогам КУпАП, суд відхиляє. Із переглянутого відеозапису також вбачається, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 була відсторонена від його керування. Оформлення розписки від 15.02.2023 про отримання автомобіля ОСОБА_5 вочевидь не могла відбутися раніше його фактичного приїзду на місце події та встановлення його особи, що ніяким чином не суперечить положенням ч. ч. 1, 7 ст. 266 КУпАП. Крім цього, наведене жодним чином не спростовує наявності всіх необхідних елементів складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання сторони захисту на зазначення в протоколі формулювання "медичний заклад", а не "заклад охорони здоров`я", судом до уваги судом не приймається, оскільки суд вважає, що на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини в контексті пропозиції/вимоги поліцейського пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в цьому закладі (відповідно до відеозапису поліцейським під час спілкування вжито також терміни "лікарня", "лікарський заклад", "ЦРЛ") зазначені визначення є вочевидь тотожними.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів суд дійшов висновку, що твердження сторони захисту з приводу відсутності в діях особи елементів правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування "поза розумним сумнівом", сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах "Кобець проти України" (п. 43) та "Авшар проти Туреччини" (п. 282), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, "Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії" від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на її користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно були підставами для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, стороною захисту не наведено і при розгляді справи судом не встановлено.

Даючи оцінку доводам, викладеним стороною, суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах "Серявін та інші проти України", "Трофимчук проти України", "Проніна проти України"). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Наведені стороною захисту аргументи ніяким чином не спростовують наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема, вони не спростовують дані, а саме відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, що підтверджує поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_1 свідомо відмовилася від проходження медичного освідування в медичному закладі, та відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка, як вже зазначалося, встановлює відповідальність не лише за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння безпосередньо, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду.

Суд звертає увагу, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення, так само як і підстав для закриття провадження у справі не встановлено.

Тож суд відхиляє клопотання сторони захисту про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпеки, дане правопорушення є грубим порушенням Правил дорожнього руху та потенційно небезпечним для суспільства, а також становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, враховуючи пом`якшуючі та обтяжуючі обставини по даній справі, суд вважає призначити адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 30, 40-1, ч. 1 ст. 130, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стягнути з неї 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень (отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./м.Київ/21081300, , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA 0010001,код класифікації бюджету 21081300) та позбавити права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA0026001, код класифікації бюджету 22030106.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя М. М. Нарольський