Справа № 343/2344/23
Провадження № 33/4808/766/23
Категорія ст.173 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Кукурудз
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Кукурудз Б.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Долинського районного суду від 05.10.2023 року щодо ОСОБА_2 за ст..173 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

За постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.10.2023 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

З постанови суду першої інстанції, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №994204 від 18.09.2023 року (а.с.1), 25 серпня 2023 року близько 14 год 20 хв. в громадському місці поблизу будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_1 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

На вказану постанову ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважає її ухваленою з порушенням норм законодавства, стверджує, що суд виніс постанову не дослідивши всі докази, які визначені ст.251 КУпАП, та обставини зазначені ст.280 КУпАП та з недотриманням вимог визначених ст.245 КУпАП, отже, оскаржувана постанова за змістом не відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Стверджує, що, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не відповідає вимогам визначеним в наказі Міністерства внутрішніх справ України "Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Просить скасувати постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_2 за ст..173 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення повернути до відділення поліції №1 м. Долина Калуського РВП ГУ Національної поліції України в Івано-Франківській області для належного оформлення та доопрацювання.

До початку апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Просив залишити постанову Долинського районного суду від 05.10.2023 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Апелянт ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася з невідомих для суду причин, хоча про дату та час місце розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла.

Перевіривши та дослідивши матеріали адміністративної справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Фабулою ст. 173 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху і т. ін.).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

До поняття "інші подібні дії" слід віднести такі прояви дрібного хуліганства, як: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, покликаних слідкувати за порядком; співання нецензурних пісень, розповідання вульгарних анекдотів групам людей; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; гвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; публічне справляння природних потреб у невідведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільне без потреби зупинення комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявом неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах; зривання афіш, плакатів, газет, оголошень зі стендів; умисна (з бешкетництва) швидка їзда на автомобілях та мотоциклах по калюжах поблизу тротуарів, зупинок, інших місць скупчення людей тощо.

Зазначені у протоколі обставини не доведені належними та допустимими доказами та не відповідає диспозиції ст. 173 КУпАП, що інкримінується ОСОБА_2 .

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України та Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні дані, які б свідчили про те, що 25.08.2023р. мали місце дії ОСОБА_2 , спрямовані на порушення громадського порядку та спокою громадян з хуліганських мотивів. А тому суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, про яке йдеться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.173 КУпАП, судом було повно та об`єктивно досліджено докази, що містяться в матеріалах справи, а також допитано в судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як учасників даного конфлікту, а також досліджені інші матеріали справи, яким судом було надано відповідну оцінку, про що вказано в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що порушень вимог чинного законодавства при розгляді справи місцевим судом, які тягнули б за собою скасування постанови, про що зазначено в апеляційній скарзі, не встановлено.

Щодо доводів, наведених в апеляційній скарзі щодо повернення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 до відділенння поліції для належного оформлення та допрацювання зазначаємо наступне. За наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Таким чином, на думку апеляційного суду, враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Долинського районного суду від 05.10.2023 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Б.І. Кукурудз