Справа №591/3444/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сорока М. Р.
Номер провадження 33/816/37/23 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/3444/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 22.08.2022, якою

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1

визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді через порушення норм матеріального та процесуального права, а справу закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, так як вона не була повідомлена про час і місце розгляду справи.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 22.08.2022 ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на неї накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування т/з строком один рік. Стягнуто на користь держави 496,20 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_3 06.08.2022 о 19 год. 59 хв. в м. Сумах по вул. Героїв Крут в районі будинку 1/3 керувала т/з Ford C-Max д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з, а також в найближчому закладі охорони здоров`я КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» категорично відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР.

Апеляційний розгляд справи з додержанням вимог ст. 268, 277-2, 294 КУпАП призначався на 28.10.2022, 17.01.2023 і кожного разу судове засідання відкладалося за клопотанням сторони захисту через різні підстави (неповідомлення ОСОБА_3 про час і місце розгляду справи та перебування її за межами Сумської області; відрядження захисника та перебування ОСОБА_3 за межами України). У судове засідання, призначене на 17.03.2023, ОСОБА_3 також не з`явилася, а від її захисника надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю даних щодо належного сповіщення ОСОБА_3 про судове засідання.

Відповідно ч. 4-6 ст. 294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у § 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р, «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати § 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany). «Роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними» (п. 28 рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», заява № 16652/04; рішення від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України») і «запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у процесі є завданням саме державних органів» (п. 24 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», заява № 26976/06). «Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02; рішення від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France), заява № 30979/96).

У іншому своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що «заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності ОСОБА_3 , оскільки це не суперечить положенням ст. 268, 294 КУпАП. Апеляційним судом було надано більш ніж достатньо можливостей для ОСОБА_3 реалізувати своє право на доступ до суду, брати участь в розгляді справи, так як судові засіданні призначалися три рази протягом тривалого періоду часу, але в жодне з них ОСОБА_3 так і не з`явилася, рухом справи не цікавилася, доказів поважності причин неявки в судові засіданні не надала, своєї правової позиції в будь-який доступний спосіб не висловила, скористатися можливістю проведення судового засідання в режимі відеоконференції бажання не виявила, хоча апеляційна скарга подана нею особисто, тобто вона була обізнана про існування судової справи, провадження в якій ініційоване нею, а відтак такі дії неодмінно перешкоджають справедливому розгляду справи і спрямовані на свідоме затягування судового процесу, що є проявом зловживання процесуальним правом, незважаючи на відсутність у КУпАП загального положення (визначення) про заборону зловживання процесуальними правами, так як така заборона є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права.

Клопотання захисника про відкладення судового розгляду не спростовує вказаних висновків, так як неявка ОСОБА_3 за неведених вище обставин не є перешкодою для розгляду справи згідно ст. 294 КУпАП. При цьому судові повістки надсилалися апеляційним судом на адресу, вказану ОСОБА_3 у її апеляційній скарзі, а тому, будучи обізнаною про те, що в цій справі про адміністративне правопорушення відомим для держави в особі суду місцем її проживання є вказана вище адреса, мала сумлінно поставитися до того, що на цю адресу можуть направлятися листи/повістки, які напряму стосується її законних прав та інтересів, ймовірне надходження яких вона повинна була очікувати та слідкувати за ними, що у свою чергу вказувало б на її належну процесуальну поведінку.

Враховуючи викладене, лише факт неотримання поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав судову повістку за належною адресою, не може свідчити про порушення права особи на доступ до суду, так як це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції, вказавши її у офіційному документі, що узгоджується з положеннями п. 91, 99, 100, 101 «Правил надання послуг поштового зв`язку» постановою ВП ВС № 800/547/17 від 25.04.2018.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 074445 від 06.08.2022, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що ОСОБА_3 керувала т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовилася від проходження огляду на відповідний стан у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно яких ОСОБА_3 відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку;

- відеозаписом з технічних засобів працівників поліції, з яких убачається, що останніми зупинений т/з Ford C-Max д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , яка у присутності двох свідків відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з і в медичному закладі.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ, а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Необхідно зауважити, що положення ст. 266 КУпАП не регламентують дії поліцейського та не визначають порядок і форму фіксації ним відмови водія (особи, яка керує т/з) від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а тому у разі вчинення вказаними особами таких дій поліцейському слід керуватись п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (в ред. Постанови КМУ № 888 від 28.10.2015), згідно якого у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_3 підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідають приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського.

Таким чином, ОСОБА_3 , щодо якої були підстави вважати, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинна була пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, а водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останньої.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 у тій частині, що вона не була належним чином повідомлена судом першої інстанції про час і місце судового засідання, то вони є слушними, оскільки згідно вимог ст. 277-2 КУпАП суд повідомляє особу про розгляд справи шляхом надіслання повістки, тобто в даному випадку судом дійсно допущено порушення вимог процесуального закону.

Разом із тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що фактично справа була розглянута судом першої інстанції в день, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, тобто 22.08.2022, про що ОСОБА_3 було достеменно відомо, оскільки як убачається з відеозапису працівник поліції неодноразово роз`яснював їй час та місце, де відбудеться судовий розгляд, при цьому ОСОБА_3 була ознайомлена зі змістом протоколу та отримала його примірник, про що свідчить її власноручний підпис.

Крім того, апеляційним судом у повній мірі поновлено порушені процесуальні права ОСОБА_3 , зокрема надано можливість обґрунтувати свою невинуватість відповідними доказами, поясненнями свідків, яким вона, в тому числі через захисника, не скористалася, будь-яких доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин не надала.

Таким чином, формальне недотримання суддею суду першої інстанції вимог ст. 277-2 КУпАП, в даному конкретному випадку, не є істотним порушенням закону, оскільки не потягло за собою порушення права ОСОБА_3 на доступ до суду настільки, що вона об`єктивно не володіла інформацією про дату і місце розгляду справи та очікувала судову повістку. Натомість ОСОБА_3 свідомо не з`явилася до суду і клопотання про відкладення розгляду не надала, хоча не була обмежена в реалізації своїх прав.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 22.08.2022 відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а її апеляційну на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов