справа № 631/1537/23
провадження № 3/631/834/23
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2023 року селище міського типу Нова Водолага
Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко Світлана Василівна, розглянувши у приміщенні суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, не одруженого,
без утриманців, який має військове звання старший матрос та
є оператором військової частини НОМЕР_1 (військовий квиток серії НОМЕР_2 , виданий 05 травня 2009 року Запорізьким ОМ військовим комісаріатом Запорізької області),
зареєстрований та проживає за адресом:
за вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
Обґрунтовуючи наявність підстав задля притягнення правопорушника до відповідальності головним сержантом 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_3 сержантом ОСОБА_2 як докази факту вчинення військового адміністративного діяння наведено:
¦акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу № 656 від 11.11.2023 року, складений головним сержантом 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_3 сержантом ОСОБА_2 , в якому зазначено, що огляд проводився у зв`язку із виявленням запаху алкоголю з порожнини рота. Результат тестування позитивний 2,27 проміле, про що в графі «з результатами згоден» міститься прізвище ім`я по батькові та підпис особи, відносно якої проводилося тестування, а саме ОСОБА_1 . Вказане вчинялось у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 5);
¦копію Свідоцтва про ідентифікацію виробника продукції для Збройних Сил України № 445, яким ТОВ «НВП «АКАДЕМІЯ МЕДТЕХНОЛОГІЙ» присвоєно код NCAGE A012J (а. с. 7 зворот);
¦копію сертифіката затвердження типу вимірювальної техніки (серії А № 005949), виданого 27.10.2010 року, згідно з яким ТОВ «НВП «АКАДЕМІЯ МЕДТЕХНОЛОГІЙ» затверджено тип засобів вимірювальної техніки «Аналізаторів вмісту парів алкоголю «Алконт», що зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за № У3060-10 (а. с. 7 зворот);
¦витяг з наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 (з адміністративно-господарської діяльності) № 62-Г від 16.03.2023 року «Про організацію використання та зберігання спеціального технічного засобу «Алконт-М» для встановлення стану сп`яніння», яким, зокрема, зафіксовано право складати протоколи про правопорушення у справах про військові адміністративні правопорушення командира роти Військової служби правопорядку військової часини НОМЕР_3 та командирів взводів роти Військової служби правопорядку військової часини НОМЕР_3 , які прикомандировані до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 8 - 9);
¦витяг з наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 (з адміністративно-господарської діяльності) № 69-Г від 24.03.2023 року «Про уповноваження посадових осіб складати протоколи про правопорушення у справах про військові адміністративні правопорушення», яким, зокрема, зафіксовано право складати протоколи про правопорушення у справах про військові адміністративні правопорушення молодшого сержанта ОСОБА_2 начальника 2 групи охорони та патрульно-постової служби 1 взводу охорони та патрульно-постової служби 3 роти Військової служби правопорядку військової частини НОМЕР_3 (а. с. 10);
¦копію військового квитка (серії НОМЕР_2 ), виданого 05 травня 2009 року ІНФОРМАЦІЯ_4 на ім`я ОСОБА_1 (а. с. 3);
¦повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 про те що, посадові особи групи Військової служби правопорядку Харківського зонального відділу не забезпечені спеціальними технічними засобами відеозапису.
Дослідивши матеріали справи та наявні у ній письмові докази, суддя прийшов до такого.
Головним сержантом 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_3 сержантом ОСОБА_2 складено друкарським способом на звичайних аркушах паперів без використання відповідних бланків із зазначенням серії та номеру протокол про військове адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Зміст статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначений як «Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів» та передбачає, що до такого виду відповідальності притягуються:
1) за частиною 1 цієї статті - військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти у разі:
а) або розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів;
б) або появи таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;
в) або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;
г) або відмови таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння;
2) за частиною 2 цієї статті - військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти у випадку:
а) або участі начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби;
б) або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння;
в) або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів;
3) за частиною 3 цієї статті військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти якщо дії, передбачені частинами 1 або 2 цієї статті, вчинені:
а) або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення;
б) або в умовах особливого періоду.
При цьому, слід урахувати, що засади оборони України, а також повноваження органів державної влади, основні функції та завдання органів військового управління, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, обов`язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб, права та обов`язки громадян України у сфері оборони визначає Закон України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 року (в редакції Закону № 2020-ІІІ від 05.10.2000 року (зі змінами та доповненнями).
Абзацом 12 частини 1 статті 1 цього Закону розтлумачено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Одночасно із цим абзацом 13 вищенаведеної норми права роз`яснено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Також, Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, затвердженим Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022 року, у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Окрім того, Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 року, затвердженим Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022 року, у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Відповідно до Указу Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 року, що затверджений Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
В подальшому, на підставі Указу Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року, що затверджений Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Згідно з Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 року, що затверджений Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
У відповідності до Указу Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 року, що затверджений Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
Крім того, Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023 року, що затверджений Законом України № 3057-ІХ від 02.05.2023 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.
Зараз, Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023 року, що затверджений Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.
Відтак, й на момент скоєння інкримінованого ОСОБА_1 проступку, й на момент складення відносно нього протоколу про військове адміністративне правопорушення, й на момент розгляду останнього суддею, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введений й продовжений, зокрема, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб воєнний стан.
Наведене є безумовною підставою задля висновку про те, що вказаний період часу в України, з огляду на зміст глави 13-Б «Військові адміністративні правопорушення» Кодексу України про адміністративні правопорушення, є особливим періодом.
А тому, як визначає імперативний зміст частини 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення дії, передбачені частинами 1 або 2 цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, слід кваліфікувати саме за цією нормою права.
Відтак, викладена головним сержантом 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_3 сержантом ОСОБА_2 суть вчиненого ОСОБА_1 військового адміністративного правопорушення хоча і відповідає духу, проте не відповідає імперативному припису норми процесуального закону, визначеною у частині 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так як нетверезий стан, не може настати з моменту введення воєнного стану в Україні, як зазначено у протоколі, а є наслідком вживання алкогольних напоїв.
Абзацом 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 354-ХІІ від 21.10.1993 року (із змінами та доповненнями) визначена мобілізація як комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано
Водночас, відповідно до абазу 5 вказаної статті особливим періодом, зокрема вважається й період виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій
Крім того, частина 1 статті 5 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХII від 20.12.1991 року (із змінами та доповненнями) тлумачить військовослужбовців як громадян України, які проходять службу на території України.
Отже, на підтвердження того, що ОСОБА_1 є відповідним суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення особа, яка склала протокол, додала у якості письмових доказів копію військового квитка ОСОБА_1 .
Відтак, наведеним доведений факт можливості віднесення правопорушника до категорії суб`єктів адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Так, приписом статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення обумовлено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 221 (зокрема, суддями районних судів, що передбачено статтею 221) цього кодексу, протоколи про військові правопорушення, передбачені статтями 172-20 мають право складати:
а) відповідно до абзацу 38 пункту 1 частини 1 - органи управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків;
б) згідно з пунктом 11 частини 1 прокурор;
в) на підставі пункту 14 частини 1 - командири (начальники) військових частин (установ, закладів), командири підрозділів, які уповноважені на те командирами (начальниками) військових частин (установ, закладів).
При цьому, Інструкцією зі складення протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення у її пункті 2 розділу І обумовлено, що протокол про військове адміністративне правопорушення щодо військовослужбовця (військовозобов`язаного) мають право складати уповноважені посадові особи Служби правопорядку, яким надано таке право відповідним наказом начальника органу управління Служби правопорядку.
Аналогічне за своїм правовим змістом та навантаженням містить й Інструкція про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затверджена Наказом Міністерства оборони України № 515 від 10.10.2016 року (у редакції наказу № 164 від 21.05.2020 року).
Отже, протоколи про військові правопорушення, передбачені статтями 172-20 мають право складати уповноважені посадові особи Служби правопорядку, визначені наказом начальника органу управління Служби правопорядку.
Вивчаючи витяг з наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 (з адміністративно-господарської діяльності) № 62-Г від 16.03.2023 року «Про організацію використання та зберігання спеціального технічного засобу «Алконт-М» для встановлення стану сп`яніння», суддею встановлено, що ним, зокрема, зафіксовано право складати протоколи про правопорушення у справах про військові адміністративні правопорушення командира роти Військової служби правопорядку військової часини НОМЕР_3 та командирів взводів роти Військової служби правопорядку військової часини НОМЕР_3 , які прикомандировані до ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема молодшого сержанта ОСОБА_2 начальника 2 групи охорони та патрульно-постової служби 1 взводу охорони та патрульно-постової служби 3 роти Військової служби правопорядку військової частини НОМЕР_3 (а. с. 8 - 9).
Аналогічне найменування посади містить і витяг з наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 (з адміністративно-господарської діяльності) № 69-Г від 24.03.2023 року «Про уповноваження посадових осіб складати протоколи про правопорушення у справах про військові адміністративні правопорушення», яким також, зокрема, зафіксовано право складати протоколи про правопорушення у справах про військові адміністративні правопорушення молодшого сержанта ОСОБА_2 начальника 2 групи охорони та патрульно-постової служби 1 взводу охорони та патрульно-постової служби 3 роти Військової служби правопорядку військової частини НОМЕР_3 (а. с. 10).
Натомість, в графі «посада, найменування органу управління Військової служби правопорядку військової частини, військове звання, прізвище, ім`я та по-батькові (за наявності) посадової особи, яка склала протокол» міститься зазначення «головний сержант 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_3 сержант ОСОБА_2 ».
Крім того, процедура оформлення уповноваженими особами протоколів про адміністративне правопорушення визначена Кодексом України про адміністративні правопорушення, а при складанні протоколів про військові адміністративні правопорушення щодо військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані) у Збройних Силах України - ще й Інструкцією зі складення протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 329 від 23.10.2021 року та вищезгаданою Інструкцією про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затверджена Наказом Міністерства оборони України № 515 від 10.10.2016 року (у редакції наказу № 164 від 21.05.2020 року).
Так, частина 1 та 2 статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення обумовлює, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності, що, у разі його оформлення, робиться не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього кодексу, про що робиться відмітка у протоколі (стаття 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Аналогічні за своїм змістом норми щодо порядку складення уповноваженою особою протоколу про військове адміністративне правопорушення, містяться й в Інструкції зі складення протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення.
Зокрема, пункти 3 - 5 розділу ІІ цієї Інструкції обумовлюють, що протокол заповнюється державною мовою друкованим способом або від руки розбірливим почерком. Помилкові та неправильні записи закреслюються однією лінією і засвідчуються підписами особи, щодо якої складається протокол, та уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол. У графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляється прочерк. У протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
Зазначаючи про це, суддя чітко розуміє, що протокол складається за умовним найменуванням військової частини і пункту її дислокації в умовах воєнного стану.
Крім того, пунктом 7 наведеного вище розділу Інструкції передбачено, що до протоколу долучаються матеріали (докази), що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків правопорушення, інші документи, які стосуються правопорушення). Матеріали, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає протокол.
Відтак, виходячи з наведеного, суддя зважає на те, що посадовою особою, яка склала протокол, не виконано вимоги наведених підзаконних нормативно-правових актів, обов`язкових до виконання, зокрема: не доведені повноваження та процесуальне право на складення ним протоколу, що розглядається.
При цьому суддя усвідомлює, що відповідно до статей 1 і 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України, що ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Також, відповідно до вказівки статей 257 і 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення, й справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Відповідно до статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
-на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
-на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок повернення до місця служби;
-поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
-під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
-під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Імперативним приписом статті 19 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР) визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Тобто, державні органи наділені лише тими повноваженнями і компетенцією, які визначені законом і не можуть на свій розсуд привласнювати повноваження інших державних органів.
Згідно зі змістом статті 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Нормою права, яка міститься у статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено, що його завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
При цьому, частини 1 і 2 статті 7 цього кодифікованого закону України регламентують, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Для забезпечення однакового і правильного застосування судами загальної юрисдикції положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою уникнення неоднозначного тлумачення норм закону в судовій практиці та запобігання помилкам при розгляді справ про окремі адміністративні правопорушення, діючи відповідно до пункту 7 розділу XII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року, судова палата у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернула увагу суддів першої та апеляційної інстанції в своєму листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, на те, що при розгляді справ цієї категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань:
?чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності;
?чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення;
?чи є особа винною у його вчиненні;
?чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення;
?чи не містить правопорушення ознак злочину;
?чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення;
?чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, підписаної Високими Договірними Сторонами й ратифікованої Україною 17.07.1997 року, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з приписами частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV (із змінами та доповненнями), суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику суду як джерело права.
Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справ «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
Аналізуючи у цьому аспекті чинне законодавство щодо військового проступку, передбаченого статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя переконується, що положення законодавства України з цього приводу повністю відповідають вимогам «якості закону» в розумінні Європейського суду з прав людини, а тому підлягають застосуванню.
Приходячи до такого висновку суддя враховує приписи статей 68 та 57 Конституції України, як норм прямої дії, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Кожному гарантується право знати свої права і обов`язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.
Отже, Кодекс України про адміністративні правопорушення був доведений до відома громадян України шляхом публікації в офіціальних джерелах масової інформації, а також на офіційному веб-порталі Верховної Ради України веб-сайті «Законодавство України».
З`ясовуючи обставини, передбачені статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя враховує, що стаття 9 цього кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визначає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Одночасно із цим, статті 10 та 11 цього ж кодифікованого закону роз`яснюють, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим з необережності - коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Отже, вирішуючи питання чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить її діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення, чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення та чи є особа винною у його вчиненні, суддя не в змозі прийти до однозначних висновків внаслідок допущених повноважною особою наведених вище недоліків, які є змістовно та суто процесуальними.
Перевіряючи, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд керується приписами частини 2 цієї норми права, яка мовить про те, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
Ураховуючи вимоги частини 2 - 6 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо термінів накладення адміністративного стягнення, а також приписи частини 2 статті 254 вказаного кодексу, які мовлять про те, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, то суддя не може дійти до обґрунтованого висновку про те, що посадова особа під час складення протоколу про військове адміністративне правопорушення, що розглядається, цих вимог законодавства повністю дотрималась.
Отже, виявлені суддею порушення є процесуальними, мають важливе значення і перешкоджають розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі у зв`язку із тим, що протокол, складений із порушенням процесуального закону, не може бути предметом розгляду й підлягає поверненню особі, яка його склала.
На такій же правовій позиції стоїть й Верховний суд України, який у пункту 2 своєї Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» № 13 від 25.05.1998 року (із змінами та доповненнями, внесеними Постановою Пленуму № 5 від 03.03.2000 року) зазначаючи, що у випадках складення протоколу не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статі 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неприєднання до нього документів, що підтверджують особу, яка притягається до відповідальності, повноважень на виконання функцій держави, чи копії постанови (при повторному притягненні особи до відповідальності на підставі Закону) суддя зобов`язаний своєю постановою повернути протокол відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.
Приймаючи постанову, суддя також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.
За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.
Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.
Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.
При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.
Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.
Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.
Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.
На підставі викладеного, діючи в точній відповідності із законом, з метою зміцнення законності та правосвідомості задля всебічного, повного, своєчасного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, виховання осіб в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненою 04.11.1950 року та ратифікованою Україною 17.07.1997 року; рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справ «Щокін проти України»; статтями 19, 57, 68, 125 і 129 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР) (із змінами та доповненнями); частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV (із змінами та доповненнями); Законом України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 року (в редакції Закону № 2020-ІІІ від 05.10.2000 року (зі змінами та доповненнями); Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 354-ХІІ від 21.10.1993 року (із змінами та доповненнями); статтею 5 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХII від 20.12.1991 року(із змінами та доповненнями); Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року; Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 року, затвердженим Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 року; Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023 року, затвердженим Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023 року; Інструкцією зі складення протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом Міністерства оборони України № 329 від 23.10.2021 року; Інструкцією про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затверджена Наказом Міністерства оборони України № 515 від 10.10.2016 року (у редакції наказу № 164 від 21.05.2020 року); ДСТУ 4163-2020 (Вимоги до оформлювання документів), прийнятого й затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» № 144 від 01.07.2020 року; Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18.06.2015 року (із змінами та доповненнями); Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» № 13 від 25.05.1998 року (із змінами та доповненнями, внесеними Постановою Пленуму № 5 від 03.03.2000 року); статтею 17 та пунктами 3 і 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року; постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року, а також статтями 1, 7, 9 11, 23, 27, частиною 2 статті 38, частинами 1 і 3 статті 172-20, статтями 245, 246, 247, 249 - 252, частинами 1 і 2 статті 254, частиною 1 статті 255, статтею 256, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 278, 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями), -
п о с т а н о в и в:
Постанова оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її винесення.

Постанову винесено, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко