Справа № 638/6094/23
Провадження № 3/638/2930/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 серпня 2023 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Смирнов В.А, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Апарату Верховної Ради України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові, ІНФОРМАЦІЯ_2 , обраний Харківським міським головою, вступив на посаду 11.11.2021,

за ч.3 ст.188-19 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

15 червня 2023 року з Апарату Верховної Ради України до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов матеріал про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.3 ст.188-19 КУпАП.

Згідно з Протоколом №6 - сп.16 -2023 від 22 травня 2023 року ОСОБА_1 , як Харківський міський голова вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.188-19 КУпАП, а саме не надав інформацію на запит народного депутата України чим порушив вимоги ст.ст. 15, 19 Закону України «Про статус народного депутата України».

Частина ч.3 ст.188-19 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недодержання встановлених законом строків надання відповіді на запит народного депутата України, ненадання, надання неправдивої або неповної інформації на такий запит.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Бабич Ю.В. подав письмові заперечення та в судовому засіданні просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.3 ст.188-19 КУпАП.

Дослідивши надані суду матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положення ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст.7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Так, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.3 ст.188-19 КУпАП Апаратом Верховної Ради України до адміністративного матеріалу додано: Протокол №6 - сп.16 -2023 від 22 травня 2023 року про адміністративне правопорушення; копію депутатського запиту від 27.02.2023 №111д9/14-2023/40547, копію листа від 06.04.2023 №08-17/654/2-23; копію заяви від 01.05.2023 №111д9/3-2023/91722; копію листа від 03.05.2023 №11/5-2023/94187; копію пояснень від 12.05.2023 №08-12/982/2-23; копію листа від 12.05.2023 №08-12/980/2-23; копію заяви від 19.05.2023 №111д9/3-2023/107637; копію листа від 22.05.2023 №11/5-2023/109046; роздруківку із Веб-сайту Верховної Ради України та Харківської міської ради; копію пояснень від 27.05.2023, тощо.

Адміністративне обвинувачення є наслідком будь-яких діянь особи противоправного характеру проти суспільства, громадського порядку, власності, прав і свобод громадян, встановленого порядку управління.

Адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість, винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення (проступку) зобов`язані (ст. 251 КУпАП) доводити посадові особи, які мають право складати протокол та мають повноваження притягати до адміністративної відповідальності.

Так, суд проаналізувавши надані Апаратом Верховної Ради України документи та копії документів і дійшов висновку, що в адміністративному матеріалі відсутні належні докази, які б свідчили, що в діях ОСОБА_1 є ознаки проступку у вигляді ненадання інформації на запит народного депутата України, за який законом встановлено адміністративну відповідальність за ч.3 ст.188-19 КУпАП. Натомість за адміністративними матеріалами, навпаки, вбачаються обставини, що свідчать про повну відсутність такого проступку, тобто відсутність його події та складу.

Фактично єдиним документом який містить твердження уповноважених посадових осіб про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.3 ст.188-19 КУпАП є протокол №6 - сп.16 -2023 від 22 травня 2023 року про адміністративне правопорушення.

Однак, суд зазначає, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення оскільки являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Разом з тим, наявний у матеріалах протокол №6 - сп.16 -2023 від 22 травня 2023 року про адміністративне правопорушення має змістовну невідповідність вимогам до протоколу, що закріплені положеннями ст. 256 КУпАП.

Так, ч.1 ст.256 КУпАП визначено, що протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Всупереч зазначеним положенням КУпАП протокол №6 - сп.16 -2023 від 22 травня 2023 року про адміністративне правопорушення не містить: достатніх відомостей про особу порушника (місце проживання, засоби і способи зв`язку, реєстраційного номеру облікової картки платника податків); викладення суті адміністративного правопорушення з урахуванням обставин наявності/відсутності запитуваної інформації та її джерел; викладення суті поданих порушником пояснень та мотивів їх відхилення чи неврахування; інших відомостей, необхідних для вирішення справи, зокрема відомостей, що характеризують особу порушника, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, тощо. При цьому, адміністративний матеріал також не містить окремих документів в яких відображено такі відомості чи інформацію.

Крім того, із самого протоколу №6 - сп.16 -2023 від 22 травня 2023 року про адміністративне правопорушення не вбачається можливим встановити дійсну подію та суть вчиненого адміністративного правопорушення, адже протокол містить взаємовиключні твердження, які в сукупності із іншими доказами свідчать про відсутність події та складу відповідного адміністративного правопорушення.

Так, за змістом протоколу №6 - сп.16 -2023 від 22 травня 2023 року про адміністративне правопорушення та документами справи вбачається, що Харківському міському голові направлено запит від 27.02.2023 №111д9/14-2023/40547 від народного депутата, за змістом якого запитувач мав намір отримати від Харківської міської ради інформацію про розмір дебіторської заборгованості усіх категорій споживачів перед КП «Харківські теплові мережі» починаючи із 01.01.2002 по теперішній час за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; про розмір дебіторської заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, перебіг позовної давності якої сплив у період часу з 06.07.2001 по теперішній час; про загальну кількість судових рішень, які було постановлено на користь КП «Харківські теплові мережі» в період часу з 06.07.2001 по 01.01.2023 та які вступили в законну силу щодо стягнення дебіторської заборгованості зі споживачів всіх категорій за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; про розмір фактично стягнутих із споживачів на підставі судових рішень сум заборгованості в період часу з 06.07.2001 по 01.01.2023; про загальні суми грошових коштів, які було перераховано Харківською міською радою на користь КП «Харківські теплові мережі» в період часу з 06.07.2001 по 01.01.2023.

Тобто, із вказаного запиту суд вбачає, що запитувач не ставить питання про наявність чи відсутність у Харківської міської ради запитуваної інформації та документів, які стосуються іншої, відмінної від Харківської міської ради юридичної особи, а одразу просить надати такі.

У відповідь на вказаний запит направлено лист від 06.04.2023 №08-17/654/2-23, яким повідомлено запитувача, що КП «Харківські теплові мережі» є самостійним суб`єктом господарювання, а чинним законодавством не покладено на орган місцевого самоврядування, яким є Харківська міська рада, обов`язків створювати документи із запитуваною інформацією чи обов`язки зі створення такої інформації.

Така відповідь свідчить, що документи із запитуваною інформацією як і сама інформація у Харківській міські раді відсутні, що, відповідно, унеможливлює їх надати.

В подальшому, з урахуванням заяви запитувача від 01.05.2023 №111д9/3-2023/91722 Апаратом Верховної Ради України направлено лист від 03.05.2023 №11/5-2023/94187, за змістом якого вбачається, що як сам запитувач так уповноважена особа Апарату Верховної Ради України не вбачають у відповіді на поданий запит (лист від 06.04.2023 №08-17/654/2-23) поршень норм законодавства, окрім щодо інформації про загальні суми грошових коштів, які було перераховано Харківською міською радою на користь КП «Харківські теплові мережі» в період часу з 06.07.2001 по 01.01.2023.

У відповідь на лист Апарату Верховної Ради України від 03.05.2023 №11/5-2023/94187 ОСОБА_1 було направлено пояснення від 12.05.2023 №08-12/982/2-23, а також направлено запитувачу лист від 12.05.2023 №08-12/980/2-23, яким додатково повідомлено, що документів з інформацією про загальні суми грошових коштів, які було перераховано Харківською міською радою на користь КП «Харківські теплові мережі» в період часу з 06.07.2001 по 01.01.2023 не виявлено.

Таке повідомлення свідчить, що документи із запитуваною інформацією як і сама інформація у Харківській міські раді відсутні, що, відповідно, унеможливлює їх надати. Вказане, до речі, підтверджується, також, наданими ОСОБА_1 Апарату Верховної Ради України письмовими поясненнями від 27.05.2023, оцінка яким уповноваженою особою Апарату Верховної Ради України взагалі не надавалася.

В даному випадку суд вважає за необхідне звернутись до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про інформацію» та положень ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» якими визначено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі; електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Із вказаних положень випливає, що інформація є відомостями, які зберігаються в документах котрі можуть існувати в видах (категоріях): документ матеріальна річ та документ електронні дані.

Отже, з огляду на вказане предметом інформаційної взаємодії може бути лише фактично існуюча інформація, яка зафіксована в обох чи в одному із видів (категорій) документів: документ матеріальна річ; документ електронні дані.

В той же час, із наданих запитувачу відповідей (лист від 06.04.2023 №08-17/654/2-23 та лист від 12.05.2023 №08-12/980/2-23) чітко вбачається доведення до відома запитувача факту відсутності документів із запитуваною інформацією, тобто фактів про відсутність як матеріальних документів так і електронних, що, відповідно унеможливлює задоволення прохання/вимоги запитувача у тому форматі якого він бажає, адже надати інформацію якої немає неможливо. Така обставина, відповідно, знімає із отримувача запиту статус розпорядника інформації/документів.

Отже, описане, з урахуванням досліджених матеріалів, на переконання суду, не дає підстав погодитись із твердженнями протоколу про наявність події та складу адміністративного правопорушення в розумінні диспозиції ч.3 ст. 188-19 КУпАП.

Разом з тим, суд відзначає, що при викладі у протоколі суті вчиненого адміністративного правопорушення, у ньому описано лише процес листування між запитувачем, правопорушником і уповноваженою особою Апарату Верховної Ради України та процитовано низку норм Закону України «Про статус народного депутата України», Закону України «Про місцеве самоврядування», Бюджетного кодексу України, при цьому не вказано які саме конкретні діяння у розумінні диспозиції ч.3 ст.188-19 Кодексу України про адміністративні правопорушення з урахуванням відсутності документів/інформації, були допущені саме ОСОБА_1 особисто, що призвели на думку уповноваженої особи Апарату Верховної Ради України до порушення прав народного депутата.

Інших документів, або доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.188-19 КУпАП адміністративний матеріал не містить.

Суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyevaу Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinу.Russia») заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, і так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі на шкоду особі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23 рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Таким чином, провадження за ч.3 ст.188-19 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю події та складу в діях ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.3 ст.188-19 КУпАП.

Керуючись статтями ч. 3 ст. 188-19, п. 1 ч. 1 ст. 247, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Харківського міського голови за ч.3 ст.188-19 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.188-19 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя В.А. Смирнов