ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 671/1321/22

Провадження № 33/4820/178/23

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Цимбалістої В.І., особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Фіщука В.М. розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Фіщука В.М. на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 16 лютого 2023 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 16 лютого 2023 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору в дохід держави України.

За постановою суду, 09 вересня 2022 року о 22 год. 20 хв. в с.Соломна Хмельницького району Хмельницької області по вул. Червоної калини біля будинку №6 ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-21061», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Фіщук В.М. просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вказує, що огляд на стан сп`яніння в порушення Інструкції проводився не на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 за допомогою службового автомобіля завезли в м.Волочиськ на вул.Фридрихівську, 5 (за 34 км). Хоча до найближчого стаціонарного поста смт.Війтівці де знаходились працівники поліції, в яких завжди с відповідний спеціальний технічний засіб відстань складала близько 10-ти кілометрів.

Зазначає, що відео не є безперервним, огляд особи проводився без свідків, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відомості про те, що здійснювалась відеофіксація, не вказано назву приладу, його серію та номер, на оптичному диску, на відеозаписі відсутній цифровий підпис

Вказане підтверджує те, що проведена процедура документування проходження відповідного огляду відбулась з порушенням вимог ст.266 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Згідно ч.1 статті 130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 цієї статті тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Відповідно до п.2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п.2.9.а ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме: поясненнями в суді самого ОСОБА_1 в частині визнання обставин події часу, місця його зупинки працівниками поліції, транспортного засобу, яким він керував; даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 238811 від 09 вересня 2022 року (а.с.1); даними роздруківки результату тестування за допомогою алкотестеру «Драгер» з показником 1,94 проміле (а.с.4); даними письмового пояснення ОСОБА_1 із зазначенням про визнання ним вини у вчиненому та згоду з результатом огляду на стан сп`яніння (а.с.2); даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з його підписом про згоду з результатом тестування (а.с.3); даними дисків відеозапису обставин фіксації правопорушення (а.с.7, 19).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в суді першої інстанції було допитано свідка поліцейського офіцера громади СВГ ВП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 , який пояснив, що у вказаний в протоколі час він з колегою ОСОБА_3 був на виїзді та виконував завдання з перевірки адміністративного нагляду. В с.Соломна він побачив автомобіль, який рухався без підсвітки заднього номерного знаку, у зв`язку з чим його було зупинено спеціальним сигналом, після чого він пояснив водію ОСОБА_1 причину зупинки. З`ясувалось також, що у водія відсутній страховий поліс. Стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. В ході спілкування у ОСОБА_2 виникла підозра, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння за ознаками: запах алкоголю, тремтіння рук, почервоніння шкіри. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера, на що останній погодився. Проте, в наявності алкотестер був відсутній, тому ОСОБА_2 звернувся до інших екіпажів, щоб підвезли вказаний алкотестер «Драгер». Однак, у зв`язку із зайнятістю ніхто не мав змоги підвезти алкотестер, після чого працівник поліції запропонував ОСОБА_1 проїхати у м. Волочиськ до місця, де в екіпажу поліції був алкотестер, та пройти огляд там, на що ОСОБА_1 погодився. Після цього вони проїхали у м. Волочиськ та ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», який показав стан сп`яніння. Водій сказав, що він вживав вино.

Аналогічні покази свідок ОСОБА_2 дав і в суді апеляційної інстанції.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст.256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення підписаний особою яка його склала та ОСОБА_1 . В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено на окремому аркуші.

Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 09 вересня 2022 року за участю ОСОБА_1 , а саме: ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, пройшов вказаний огляд у місці, куди його доправили працівники поліції у зв`язку з відсутністю у них алкотестера «Драгер» та неможливістю іншими працівниками поліції доставити вказаний алкотестер на місце зупинки; свою незгоду з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на відеозаписі не висловив, він пропонує працівнику поліції кошти, на що отримує попередження про кримінальну відповідальність (о 22 год. 55 хв.), о 22 год. 57 хв. пропонує працівнику поліції: «давайте я вам дам на бензин», неодноразово повторює, що випив вино, зокрема о 22 год. 56 хв. каже працівнику поліції, що «я тільки вино випив, то точно».

Відеозапис свідчить про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст.266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 .

Посилання скаржника на те, що наданий працівниками поліції відеозапис не може бути доказом у даній справі через те, що не засвідчений цифровим підписом, що свідчить про недопустимість такого доказу не заслуговує на увагу. Так, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась нагрудним реєстратором, на законних підставах у відповідності до вимог статті 40 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Один і той же електронний документ /відеозапис/ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали, відрізняються один від одного тільки часом та датою їх створення. Записаний на оптичний диск носій інформації, електронний файл у вигляді відеозапису, є оригіналом /відображенням/ електронного документу, який не потребує додаткового завіренням електронним підписом,а тому поліцейські діяли відповідно до Наказу МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року «Про затвердження Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів,що мають функції фото і кінозйомки,відеозапису,засобів фото і кінозйомки, відеозапису» та будь-яких порушень не допустили.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, маючи сумніви у належності, допустимості та достовірності відеофайлів, які містяться у матеріалах справи, жодних клопотань ні до місцевого суду, ні до суду апеляційної інстанції не подавав з вимогами про витребування всіх відеоматеріалів, відзнятих працівниками поліції відносно скаржника, або про виклик працівника патрульної поліції за для надання пояснень.

Твердження апелянта про недопустимості відеозапису події як доказу винуватості ОСОБА_1 , оскільки дані такого запису не містяться в протоколі не дає підстав вважати такі докази недопустимим, так як вбачається з даних диску, такий запис здійснювався на грудну камеру поліцейського.

Доводи про те, що до процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не були залучені свідки не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що працівниками поліції було порушено вимоги оформлення протоколу, оскільки проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зафіксовано із застосуванням технічних засобів відеозапису згідно положень ч.2 ст.266 КУпАП, а залучення свідків до процедури проведення огляду передбачається лише у разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним, тому такий не може бути належним доказом у справі.

Слід зазначити, що надані відеозаписи сумнівів щодо достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації, фабрикації, чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 та містять відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, на відео чітко зафіксовано увесь перебіг події, які підтверджують обставини справи, саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом, дії поліцейських, поведінку ОСОБА_1 та його відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Твердження про недопустимість та неналежність доказів, які були покладені судом першої інстанції в основу обвинувачення, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, з огляду на таке.

Положення статті 256 КУпАП, яка регулює зміст протоколу про адміністративне правопорушення, та положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року № 1395 не містять вимог щодо обов`язкового зазначення про здійснення відеофіксації, зазначення приладу за допомогою якого здійснювалась фіксація, у протоколі про адміністративне правопорушення.

Тому, посилання на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про здійснення відеофіксації, не вказано назву приладу, його серію та номер, а також не вказано, що відеозапис доданий до протоколу не ґрунтуються на вимогах закону.

Також не заслуговують на увагу, посилання правопорушника в апеляційній скарзі про те, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом, оскільки це не впливає на обсяг вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і не є підставою для скасування оскаржуваного рішення судді.

Таким чином, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних та досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції», та порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального чи матеріального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.

Таким чином всі наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі суд апеляційної інстанції не вбачає, постанова суду є законною та обгрунтованою.

Керуючись ст.ст. 294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 16 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Сергій БЕРЕЖНИЙ