Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 3/733/1068/23
Єдиний унікальний №733/1473/23
Постанова

Іменем України

23 жовтня 2023 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Вовченка А.В.

при секретарі Мошенець Л.М.,

розглянувши матеріали справи, що надійшли від Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця , громадянина України, військовослужбовця ЗСУ , РНОКПП невідомий за ч.5 ст.126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №159337 від 05.09.2023, о 22 год. 04 хв. в с.Дорогинка по вул.Набережна, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким видом транспортних засобів, повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.1а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, за що відповідальність передбачена ч. 5ст. 126 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Європейський суд з прав людини в п.41 рішення у справі Пономарьов проти України від 03.04.2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ч.5 ст.126 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, у зв`язку з чим суд розглядає справу у відсутності правопорушника.

Суд дослідив матеріали провадження та встановив, що окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №159337 від 05.09.2023 року, матеріали справи містять копію протоколу про адміністративне правопорушення серії БАД №829347 від 05.09.2023 року за ч.2 ст.122 КУпАП.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, суд враховує, що ч.5 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність ,серед іншого, саме за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Постановою Ічнянського районного суду від 15 вересня 2023 року адміністративний матеріал направлено на доопрацювання , однак недоліки, вказані в постанові не усунуті , лиш додано довідку про те, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності 13.01.2023 року за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн., однак додати її копію немає можливості оскільки дана постанова винесена працівниками Управління патрульної поліції в Чернігівській області.

З огляду на досліджені докази суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч.5 ст.126 КУпАП, а саме: повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, оскільки підтвердження про вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч.2-4 ст.126 КУпАП протягом року в матеріалах справи відсутні.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №159337 від 05.09.2023, ОСОБА_1 з об`єктивної сторони інкримінуються дії, які полягають у керуванні транспортним засобом особою, яка немає право керування транспортним засобом.

Виходячи зі змісту диспозицій ч. ч. 2, 3, 4 ст. 126 КУпАП, законодавець розрізняє адміністративні правопорушення за ознаками об`єктивної сторони як:

- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом,

- керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами,

- керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами.

Водночас, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, утворює окремий склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В матеріалах адміністративної справи наявна довідка про те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія.

Крім цього, санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Однак, до матеріалів справи не додано доказів на підтвердження того, чи є ОСОБА_1 власником якого-небудь транспортного засобу.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз норм ст.126 ч.5 КУпАП, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого, що дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням.

Кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч.2 ст.6 Конвенції, та заборону подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом..

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява №36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява №926/08) у випадку «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений на ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП, не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки не містить даних, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП (вчинення повторного протягом року будь-якого з порушень, передбачених ч.2-4 ст.126 КУпАП), що прямо передбачено в диспозиції ч.5 ст.126 КУпАП.

За змістом статей 7, 251, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється тільки щодо правопорушника і підставою для її розгляду є протокол про адміністративне правопорушення, тобто справа розглядається в межах протоколу про адміністративне правопорушення та на підставі доказів, зібраних особами, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

З огляду на наведене суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення обмежений лише тими обставинами правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Слід зазначити, що порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством.

При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №159337 від 05.09.2023 року є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ, акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху (ст.254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч.2 ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в ст.62 Конституції України.

Відповідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, оцінюючи вказаний доказ відповідно ст.252 КУпАП слід дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 159337 від 05.09.2023 року складений без дотримання вимог процесуального закону, а суд не може вийти за межі протоколу, який фактично є обвинуваченням у справі ,що тягне за собою визнання цього доказу недопустимим. Тому, на підставі положень п.1 ч.1 ст.247КУпАП провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.5 ст.126, п.1 ч.1 ст.247, 283-285 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня вручення постанови особі, що притягується до відповідальності.

Суддя А. В. Вовченко