Справа № 943/217/23 Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова Г.О.
Провадження № 33/811/1207/23 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника Скоробогатого М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Буського районного суду Львівської області від 9 червня 2023 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з гр. ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536,40 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 3 лютого 2023 року о 09 год. 02 хв. в м. Буськ по вул. Польна, 14, керував транспортним засобом марки «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить постанову судді Буського районного суду Львівської області від 9 червня 2023 року скасувати, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Буського районного суду Львівської області від 9 червня 2023 року, яке мотивує тим, що у судовому засіданні під час винесення цієї постанови присутнім не був, а сама постанова не була йому скерована.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржена постанова є необґрунтованою, невмотивованою та не відповідає вимогам закону. Зокрема, судом повністю проігноровано, що працівники поліції, які зобов`язані діяти виключно на підставі Конституції України, КУпАП, відомчих інструкцій та інших нормативних актів, цього не дотримались, а судом під час розгляду справи грубе порушення закону було проігноровано. Матеріали справи не містять жодного доказу, яким би було підтверджено визначені законом причини зупинки автомобіля, яким він керував. Вважає, що безпідставна зупинка є незаконною, а тому всі подальші вимоги поліції щодо нього, зокрема й проходження огляду на стан сп`яніння, водій виконувати не зобов`язаний.

Як зазначає апелянт, матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ним як водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право поліцейським здійснити законну зупинку транспортного засобу під його керуванням.

Окрім того, жодного доказу перебування у стані алкогольного сп`яніння на час зупинки транспортного засобу працівниками поліції до нього не висловлено і не пред`явлено. Поліцейські, без будь-яких пояснень, відразу запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому він повідомляв, що повертається додому з відділу поліції.

У судовому засіданні захисник Скоробогатий М.В. подану апеляційну скаргу підтримав та просив таку задовольнити.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, що стверджується довідкою про доставку SMS, у судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Його захисник Скоробогатий М.В. подав заяву про проведення розгляду у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши позицію захисника, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов такого висновку.

З огляду на те, що судове засідання, на якому було прийнято оскаржуване рішення, проводилося у відсутності ОСОБА_1 , у матеріалах справи відсутні дані про отримання ним постанови, та, відповідно, дату ознайомлення з такою, а тому апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 3 лютого 2023 року серії ААБ №098791 (а.с. 4), ОСОБА_1 3 лютого 2023 року о 09 год. 02 хв. в м. Буськ по вул. Польна, 14, керував транспортним засобом марки «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Зі змістом складеного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, надавши письмові пояснення про те, що «тремтіння рук не було, обличчя звичайного кольору, запаху алкоголю не було», підписав такий у відповідних графах.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Поряд з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу серії ААБ №098791 від 3 лютого 2023 року (а.с. 4) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. Вказаний факт також зафіксований поліцейським у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у КНП «Буська ЦРЛ» (а.с. 2).

Наявним у матеріалах справи відеозаписом підтверджується, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, на що водій спочатку погодився пройти огляд у КНП «Буська ЦРЛ», однак по приїзді у медичний заклад від проходження такого огляду категорично відмовився.

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не ґрунтуються на матеріалах справи доводи апелянта про безпідставність зупинки його транспортного засобу.

Так, з наявного у матеріалах справи рапорту старшого інспектора СРПП ВП №2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області А.Дуткевича від 3 лютого 2023 року вбачається, що 3 лютого 2023 року о 09:02 год. під час патрулювання вулиць м. Буськ Золочівського району у складі екіпажу патрульної поліції зі старшим сержантом поліції Качмар І.Г. було виявлено автомобіль марки «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_1 , який, за інформацією працівників ВП №2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області, 1 лютого 2023 року вчинив дорожньо-транспортну пригоду на вул. Д.Ігоровича в м. Буськ Золочівського району та втік з місця цього ДТП. Після зупинки автомобіля було встановлено особу водія, а саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, після пояснення причин зупинки, повідомив, що з приводу вказаного ДТП він щойно надав відповідне пояснення у ВП №2 Золочівського РВП, однак при спілкуванні з ним з його порожнини рота було чутно запах алкоголю, також було помічено почервоніння обличчя та тремтіння пальців рук. Вказаному водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер 6810», на що він відмовився. Тоді ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у КНП «Буська ЦРЛ», на що він погодився, однак прибувши в медичний заклад, категорично відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 1).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на те, що автомобіль марки «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_1 , був причетним до дорожньо-транспортної пригоди, про що після зупинки транспортного засобу поліцейський повідомив водія, сам ОСОБА_1 не заперечував своєї причетності до ДТП та повідомив, що повертається з відділу поліції, де надав необхідні пояснення щодо ДТП, відтак у працівників поліції виникло право зупинити такий транспортний засіб, а тому доводи апелянта не ґрунтуються на матеріалах справи.

Подальша вимога пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, висловлена ОСОБА_1 працівником поліції, була зумовлена виявленням у нього відповідних ознак сп`яніння, що належно зафіксовані в матеріалах справи. Чинне законодавство надає інспектору поліції повноваження запропонувати особі пройти огляд на визначення стану сп`яніння у випадку підозри, що особа перебуває у такому стані. У свою чергу, п. 2.5 ПДР встановлює обов`язок водія пройти огляд на стан сп`яніння на першу вимогу поліцейського. Втім, зазначений обов`язок ОСОБА_1 виконати відмовився, відтак йому у провину ставиться невиконання власне п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що суддею першої інстанції допущено описку у мотивувальній частині постанови в частині покликання на пункт Правил дорожнього руху, які порушив ОСОБА_1 , а саме: замість «п. 2.5 ПДР» зазначено «п. 2.9а ПДР».

Відтак, допущена у постанові судді описка підлягає виправленню судом, який виніс постанову, і не може бути підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Буського районного суду Львівської області від 9 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Рекомендувати судді Буського районного суду Львівської області виправити допущену у постанові описку щодо зазначення пункту Правил дорожнього руху, які порушив ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк