Номер провадження: 33/813/2082/23
Номер справи місцевого суду: 495/9099/23
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.09.2023 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у складі судді Шевчук Ю.В.

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 30.08.2023 серії ААД №469549, ОСОБА_1 , 30.08.2023 о 11:40 год. в с. Чабанське, Білгород Дністровського району, Одеської області по вул. Райдужна, керував мотоблоком «Зубр» з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук, від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння та огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Постановою Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.09.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн.

Не погодившись з наведеною постановою ОСОБА_1 , оскаржив її до апеляційного суду. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що судом не було взято до уваги той факт, що мотоблок «Зубр» не є транспортним засобом, оскільки у нього відсутнє кермо та сидіння для водія. Також скаржник зазначає, що він у розумінні ПДР не є водієм, оскільки у нього відсутнє водійське посвідчення, яке він ніколи не отримував. Судом безпідставно прийнято до уваги як доказ відеозапис, оскільки він здійснювався на мобільний телефон. Крім того, з наявного в матеріалах справи відеозапису не вбачається часу та дати запису. Відеозапис також не містить факту керування мотоблоком та зупинки ОСОБА_1 . Свідки для огляду не залучались. Протокол підписаний та пояснення надані ним під тиском, оскільки працівники поліції погрожували забрати в нього мотоблок, який належить його родичу, наслідки відмови від проходження огляду йому роз`яснені не були, що для не водія та безробітного сільського хлопця в селі з огляду на розмір штрафу та «транспортний засіб» має принципове значення. Пояснення написані не ОСОБА_1 та мають нечитабельний вигляд.

В судовому засіданні апеляційного суду представник Харченка Д.П. доводи апеляційної скарги підтримав, пояснив, що ОСОБА_1 ніколи не отримував посвідчення водія, не усвідомлював, що може вважатися таким з огляду на те, що функції водія не виконував, і мотоблок не є транспортним засобом. Пояснення надавав під тиском працівників поліції, які погрожували забрати мотоблок, який йому не належить.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що наявні підстави скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ході апеляційного розгляду встановлено, що вказані вимоги судом першої інстанції виконані не були.

В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Так, суд не встановив жодних фактичних обставин, обмежився реченням про те, що вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними по справі матеріалами, висновок не вмотивований, постанова суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Відповідно до частини першої статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1.10 розділу 1 ПДР України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 "а" ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Питання, пов`язані із проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентовані у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 року N 1452/735, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував мотоблоком «Зубр», жодні інші відомості щодо цього пристрою у справі відсутні.

Разом із тим для кваліфікації дій особи за ч.1ст.130 КУпАП достовірно встановленим має бути те, що особа є водієм в розумінні вимог ПДР та керує саме транспортним засобом, визначення якого передбачено ПДР, а тому як така зобов`язана до виконання правил, свідомо відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння.

Згідно до пункту 28 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст.122, ст. 122-2, ч. 3 ст.123, статтями 124 і 130 КпАП (80731-10). Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

До таких висновків зводиться і практика Європейського суду, який у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучений нетривалий уривок відеозапису, здійсненого на телефонний пристрій працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться біля пристрою, схожого на мотоблок, але візуального вигляду недостатньо для висновку щодо нього як транспортного засобу.

Окрім відсутності відомостей щодо технічної характеристики мотоблоку, що має істотне значення для правильного вирішення справи, у справі відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 може вважатися водієм в розумінні ПДР, за доводами його захисника посвідчення водія він ніколи не отримував, зазначені обставини не спростовані складеними адміністративними матеріалами, в протоколі про адміністративне правопорушення жодні відомості про посвідчення водія відсутні, інші докази про їх наявність до справи не долучені.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не може бути безумовним та беззаперечним доказом доведення його вини.

Статтею 62 Конституції передбачено, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Враховуючи те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучені докази, які є необхідними для кваліфікації дій особи за ч.1ст.130 КУпАП, суд з власної ініціативи збирати їх не вправі, відсутність повної фіксації обставин події з часу зупинки ОСОБА_1 , не надає підстав вважати встановленим усвідомлення ОСОБА_1 змісту пред`явлених до нього вимог, а сумніви мають тлумачитися на користь особи, яка притягається до відповідальності, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Зважаючи на такі обставини справи, постанова суду підлягає скасуванню, провадження в справі закриттю на підставі п.1ч.1ст.247 КУпАП, оскільки наявність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 не доведена.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.09.2023 скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова