ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/681/23 Справа № 202/3521/23 Суддя у 1-й інстанції - Шофаренко Ю. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Когана Романа Віталійовича в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2023 року стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проходить військову службу на посаді номеру обслуги в/ч НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

за участю:
захисника Когана Р. В.

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення.
Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 7 днів.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 09.01.2023 року о 08 год. 00 хв. на території військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово розташована в АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_1 при здійсненні виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, був виявлений в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується довідкою від 09.01.2023 року № 54 (гостра інтоксикація внаслідок вживання канабіноїдів), за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП, тобто у зв`язку змалозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно не було допущено до участі у судовому засіданні захисника ОСОБА_1 - адвоката Когана Р. В., який у визначений судом дату та час прибув у судове засідання. Крім того, посилається й на те, що судом першої інстанції не було надано жодної оцінки поданим поясненням особи, що притягується до адміністративної відповідальності.
Зазначає, що застосовуючи самий суворий вид адміністративного стягнення, суд першої інстанції належним чином не мотивував своє рішення в цій частині, не врахував обставин, що пом`якшують відповідальність, таких як вчинення адміністративного правопорушення внаслідок отримання посттравматичного стресового розладу, тривалого лікування у зв`язку з отриманням травми під час виконання бойових завдань, а також тих обставин, що ОСОБА_1 у повному обсязі визнає свою провину, щиро кається у скоєному та запевняє, що подібної поведінки більше не допустить, він є учасником бойових дій, позитивно характеризується за місцем несення служби, раніше ані до адміністративної, ані до дисциплінарної відповідальності не притягувався, постійно перебуває в стані стресу та у такий спосіб намагався полегшити біль, від отриманого поранення.
Все вищевказане, на думку захисника, свідчить про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.
Позиції учасників апеляційного процесу.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_2 підтримав подану ним апеляційну скаргу та з підстав, викладених у ній просив її задовольнити, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі, відповідно до ст. 22 КУпАП або застосувати менш суворе адміністративне стягнення. При цьому зазначив, що ОСОБА_1 не заперечував проти розгляду справи у його відсутність.
ОСОБА_1 до зали суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило у зв`язку з чим та на підставі ч. 6 ст. 294 КУпАП апеляційний розгляд проведено у його відсутність.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
Викладений в постанові суду висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, підтверджений доказами, зібраними у справі та в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.
Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Стаття 33 КУпАП визначає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Так, судом першої інстанції при обранні виду та розміру адміністративного стягнення вказано про те, що суд враховує характер скоєного правопорушення та приходить до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту.
Апеляційний суд вважає, що при визначенні виду і розміру стягнення, суд не дотримався положень ст. 23, 33 КУпАП, не врахував у повній мірі характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини. Судом першої інстанції, на переконання апеляційного суду, було призначено ОСОБА_1 занадто суворе стягнення, у вигляді адміністративного арешту, без наведення будь-якого мотивування застосування самого суворого виду стягнення.
В той же час, як слушно зазначає захисник, суд першої інстанції не врахував письмових пояснень правопорушника, які долучені до матеріалів справи, не надав будь-якої правової оцінки викладеним у них доводам залишив поза увагою обставини, що пом`якшують відповідальність, такі як вчинення адміністративного правопорушення внаслідок отримання посттравматичного стресового розладу, тривалого лікування у зв`язку з отриманням травми під час виконання бойових завдань, а також тих обставин, що ОСОБА_1 у повному обсязі визнає свою провину, є учасником бойових дій, позитивно характеризується за місцем несення служби, раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, що призвело до обрання найсуворішого виду адміністративного стягнення, який передбачений санкцією статті.
Так, санкція ч. 3 ст. 172-20 КУпАП (в редакції на день вчинення адміністративного правопорушення) передбачає накладення накладення штрафу від сімдесяти до ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до п`яти діб.

Тобто, у даному випадку, судом не розглянуто можливості в застосуванні альтернативного адміністративного стягнення, належним чином не наведено мотивів для обрання найсуворішого адміністративного стягнення та не зазначено з яких міркувань суд виходив при обранні розміру саме такого стягнення, у зв`язку з чим постанова суду в цій часті має бути змінена.
Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 визнав свою провину у скоєнні даного адміністративного правопорушення у повному обсязі, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, є військовослужбовцем ЗСУ та приймає участь у відсічі збройної агресії рф проти України в районі проведення активних бойових дій, страждає на посттравматичний стресовий розлад.
Відповідно до ст. 33 КУпАП обставинами, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 апеляційний суд визнає повне визнання провини. Обставин, що обтяжують його відповідальність, відповідно до ст. 34 КУпАП апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи вищезазначене суд апеляційної інстанції вважає можливим змінити накладене адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту з утримання на гауптвахті, застосувавши до ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що відповідатиме меті адміністративного стягнення, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 задовольнити частково.
Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП змінити в частині накладення адміністративного стягнення, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3 655 гривень.
В іншій частині постанову залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун