КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 369/4921/22
Апеляційне провадження
№ 33/824/2239/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2023 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 жовтня 2022 року (суддя Лисенка В.В.) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496грн 20 коп.

Постановою судді визнано доведеним, що водій ОСОБА_1 9 червня 2022 року о 07 годині 40 хвилин по вул. Столичній, 10 у селі Гореничі Київської області керував транспортним засобом Peugeot 405, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 зазначає, що 13 жовтня 2022 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, ним було направлено апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку. Разом з цим апеляційна скарга надійшла до Київського апеляційного суду разом з матеріалами справи лише у березні 2023 року, після чого суддя Київського апеляційного суду повернула його апеляційну скаргу у зв`язку з неподанням клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, незважаючи на те, що такий строк ним пропущено не було.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 13 жовтня 2022 року направив

апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку до Києво-Святошинського районного суду Київської області, що підтверджується штемпелем поштового відділення, нанесеного на конверт (с.с.20), однак до Київського апеляційного суду вказана апеляційна скарга надійшла лише 8 березня 2023 року (с.с.21) та була повернута постановою судді від 13 березня 2023 року.

Повторно апеляційну скаргу ОСОБА_1 направив 3 квітня 2023 року.

Враховуючи, що первісну апеляційну скаргу повернуто помилкового, апеляційний суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови судді від 3 жовтня 2022 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суддя місцевого суду належним чином не повідомив його про дату судового засідання, розглянувши справу у його відсутність, позбавивши можливості заяви клопотання про виклик та допит свідків.

Також, ОСОБА_1 вважає, що суддя місцевого суду розглянув справу поверхнево, не дослідивши належним чином наявні в матеріалах справи докази, безпідставно визнавши його винним, хоча інкримінованого йому адміністративного правопорушення він не вчиняв.

16 травня 2023 року ОСОБА_1 подав письмові пояснення, в яких просив провести апеляційний розгляд справи у його відсутність, додавши, що 9 червня 2022 року о 07 годині 40 хвилин він жодним транспортним засобом не керував, поліцейськими він не зупинявся, навпаки, коли вони підішли до нього, автомобіль був припаркований поряд. На всі зауваження поліцейські повідомили йому, що він зможе надати свої пояснення в суді. Також, протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на наявність свідків під час його складання, однак жодних свідків під час даної процедури не було.

Суд, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Кожем`яченка В.В., який підтримав апеляційну скаргу, переглянувши відеозапис досліджуваних подій, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено

адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначено в ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 065831від 9 червня 2022 року, в цей день о 07 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 по вул. Столична, 10 в селі Гореничі Київської області керував транспортним засобом Peugeot 405, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці, очі не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (с.с.1).

Протокол ОСОБА_1 підписав, однак, правом надати письмові пояснення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не скористався.

Також в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння до Бучанської ЦРЛ (с.с.2) та розписка, складена ОСОБА_2 про те, що отримав від ОСОБА_1 транспортний засіб Peugeot 405, д.н.з. НОМЕР_1 , для доставки його за адресою проживання останнього.

Крім цього, до матеріалів справи додані пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які засвідчили факт того, що 9 червня 2022 року о 07 год. 45 хв. за адресою: Київська область, с. Гореничі, вул. Столична, 10, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога (с.с.4).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

Відповідно до приписів п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із

законодавством (п.1.9 ПДР України).

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Належним доказом даного правопорушення є встановлення наявності у водія транспортного засобу ознак, зокрема. наркотичного сп`яніння, пропозиція водієві пройти огляд з метою встановлення, у даному випадку, стану наркотичного сп`яніння. У разі відмови водія від проходження огляду, фіксація цієї відмови відповідно до вимог діючого законодавства.

Згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (пункт 2 ).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (пункт 4).

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3).

При цьому, підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких визначений у пункті 4 розділу І Інструкції.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, у ОСОБА_1 працівник поліції виявив наступні ознаки наркотичного сп`яніння: розширені зіниці, очі не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя.

Частинами 2 та 3 статті 266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням

спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Враховуючи відсутність спеціальних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом для огляду на стан наркотичного сп`яніння, огляд водія, у якого наявні ознаками наркотичного сп`яніння, проводяться у закладі охорони здоров`я.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 до Бучанської ЦРЛ.

Згідно з Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/3299, з метою фіксування правопорушення працівниками поліції

застосовуються технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

До протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції був долучений відеозапис з бодікамери поліцейських 471443, 470392.

Із переглянутого у судовому засіданні відеозапису (с.с.56), витребуваного апеляційним судом, у зв`язку з тим, що CD-R диск, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення не містив відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, про який зазначалось у протоколі про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції під час керування транспортним засобом Peugeot 405, д.н.з. НОМЕР_1 , та зазначив у ході спілкування, що їде до міста Ірпінь (02:20 хв. відеозапису).

Під час спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції було виявлено в останнього ознаки наркотичного сп`яніння, на запитання поліцейського ОСОБА_1 зазначив, що вживав наркотичні засоби приблизно тиждень тому (08:30 хв. відеозапису), у зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога у встановленому законом порядку (09:40 хв. відеозапису), на що ОСОБА_1 згоду не надав.

В подальшому, працівниками поліції було залучено двох свідків, які у письмовому вигляді зафіксували відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у лікаря-нарколога (27:06 хв. відеозапису).

При цьому, пропозиція поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння була неодноразовою і зрозумілою, а відмова ОСОБА_1 від проходження огляду була очевидною, тобто такою, яка не викликала сумніву щодо її дійсності.

Крім цього, з переглянутого відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 факт керування автомобілем не заперечував, зазначаючи, що прямував у місто Ірпінь та підтвердив, що вживав наркотичні засоби.

Таким чином апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що він автомобілем не керував, оскільки його поведінка на місці виявлення правопорушення та складання протоколу свідчить про зворотне.

Доводи апеляційної скарги про відсутність свідків на місці складання протоколу, спростовуються переглянутим апеляційним судом відеозаписом, крім того, положення статті 266 КУпАП передбачають, що огляд у присутності свідків проводиться у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису. Оскільки, працівниками поліції здійснювався запис спілкування з ОСОБА_1 на нагрудні відеокамери, то поліцейські взагалі не мали обов`язку залучати двох свідків для засвідчення відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вказані свідки двічі викликались у судове засідання, шляхом направлення судових повісток за вказаними ними адресами, однак конверти повернулись до суду без вручення (с.с.64-68).

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не був сповіщений про судовий розгляд, а суд неправомірно розглянув протокол у його відсутність, апеляційний суд вважає безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про надходження протоколу про адміністративне правопорушення до Києво-Святошинського районного суду Київської області, одноразово подавав до суду заяви про відкладення судового засідання.

Крім того, апеляційна скарга на постанову судді була прийнята апеляційним судом і ОСОБА_1 мав можливість надати апеляційному суду докази, які не мав можливості надати судді першої інстанції, однак таким своїм правом не скористався і докази, які б спростували висновки судді, надані не були.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Під час судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , встановлено, що останній своїх обов`язків не виконав і вимог Правил дорожнього руху не дотримався.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 065831 від 9 червня 2022 року з достатньою повнотою досліджені суддею першої інстанції на виконання вимог ст. 280 КУпАП, а тому висновок суду про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху є правильним, покарання призначене у межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 жовтня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт