Справа № 278/743/23
Провадження №3/278/1008/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2023 року, суддя Житомирського районного суду Житомирської області Зубчук І. В. розглянувши матеріали, які надійшли з ВАП Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого механіком на ТОВ «КВМ»,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

24 грудня 2022 року о 18 годині 04 хвилин гр. ОСОБА_1 на 162 км. автодороги Київ Чоп в с. Болярка, керуючи транспортним засобом «Volkswagen» державний номерний знак НОМЕР_1 скоїв ДТП перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога. ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 подав до суду заперечення на вказаний протокол зі змісту яких встановлено, що вину останній у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнає та вважає складений на нього протокол незаконним.

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Доказами по справі є протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №463721 від 31.01.2023 року, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №849 від 24.12.2022 року, рапорт працівника поліції, відеозапис працівників поліції.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року, містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію, та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями.

Таким чином, наданий поліцією відеозапис із власного мобільного телефону працівника поліції не може бути належним доказом у справі.

Також суд звертає увагу на те, що сам огляд працівниками поліції проведено з порушеннями, що унеможливлює притягнення до адміністративної відповідальності будь-кого, зважаючи на таке.

Відповідно до ч.ч.5,6 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу га швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п.п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під виливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим.

Однак, у матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, нормами матеріального Закону (ч.ч. 2-6 ст. 266 КУпАП) передбачено наступне.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Свідки під час медичного огляду ОСОБА_1 працівниками поліції не залучались, відеозапис долучений до матеріалів справи визнано неналежним доказом, а отже вказаний огляд відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП суд вважає недійним.

Крім того долучений до протоколу рапорт поліцейського не визнається як допустимий доказ, оскільки відповідно до Інструкції з діловодства в системі МВС України, затвердженої наказом МВС України від 23.08.2012 № 747, рапорт належить до внутрішніх документів.

Як на основний доказ перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, суду було надано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 24.12.2022 року відносно ОСОБА_1 №849. Згідно змісту зазначеного висновку, за результатами медичного огляду у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено, в сечі виявлено солі та канабіноїди.

Встановлення факту перебування особи в стані наркотичного сп`яніння здійснюється виключно відповідним висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, де має бути чітко встановлено, що особа перебуває саме у стані відповідного сп`яніння.

Проте в наявних у справі вище зазначених висновку та протоколі факт встановлення наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 під час медичного огляду відсутній, що виключає підстави притягнення його до адміністративної відповідальності, в даному випадку, за ч. 1 ст.130 КУпАП. За таких обставин, формальна наявність у сечі ОСОБА_1 слідів солей та канабіноїдів не може бути безумовним доказом перебування його у стані наркотичного сп`яніння.

З врахуванням положень ст.ст.251, 252 КУпАП, у зв`язку з вище викладеним, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали не є достатніми доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Отже, сукупністю досліджених доказів в справі про адміністративне правопорушення не доведено винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.62 Конституції України про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена прокурором, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Житомирського апеляційного суду.

Суддя: Інна Зубчук