Справа 573/1959/23
Номер провадження 3/573/787/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області Терещенко О.І., розглянув матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , начальника групи сил підтримки штабу військової частини НОМЕР_1 ,

- за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

17 жовтня 2023 року до суду з військової частини НОМЕР_1 надійшов адміністративний матеріал з протоколом про адміністративне правопорушення №65 від 13 жовтня 2023 року, складений щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

З протоколу вбачається, що старший лейтенант ОСОБА_1 з 00:00 год 23 вересня 2023 року до 00:00 год 25 вересня 2023 року, в умовах особливого періоду та воєнного стану, перебуваючи у с. Річки Сумського району Сумської області, не виконав бойовий наказ командира 112 Об ТрО 110 Обр ТрО №30 «Т» від 22 вересня 2023 року та не доповів про невиконання наказу командиру військової частини НОМЕР_1 , чим допустив недбале ставлення до військової служби, порушив вимоги статтей 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, абз. 2 ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та зазначив, що з наказом №30 "Т" від 22 вересня 2023 року ознайомлений не був і не знав про терміни його виконання. Тому і не міг доповісти командиру про його невиконання. Про зміст цього наказу йому повідомили лише в усній формі. Окрім того, фізичної можливості виконати його він не міг, бо для цього потрібна була підтримка транспортними засобами, якого у групи сил підтримки штабу немає. А начальник логістики з невідомих йому причин належної допомоги не надав.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідност до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 172-15 КУпАП адміністративна відповідальність настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Як докази винуватості ОСОБА_1 до матеріалів справи долучені такі документи:

- витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 від 02 жовтня 2023 року №387 «Про призначення службового розслідування» (а. с. 1);

- акт службового розслідування за фактом недбалого ставлення до військової служби в умовах особливого періоду від 13 жовтня 2023 року (а. с. 2-4);

- рапорт начальника логістики-заступника командира батальйону ВЧ НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 30 вересня 2023 року (а. с. 5);

- рапорт ОСОБА_1 від 30 вересня 2023 року (а .с. 6);

- витяг з наказу т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_1 капітана ОСОБА_4 26 лютого 2022 року №17 про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника групи сил підтримки штабу військової частини НОМЕР_1 (а. с. 12);

- витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 від 13 жовтня 2023 року № 212 «Про завершення службового розслідування» (а. с. 22).

Однак суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутній наказ командира військової частини НОМЕР_2 Об ТрО 110 Обр ТрО №30 «Т» від 22 вересня 2023 року, про невиконання якого зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення №65 від 13 жовтня 2023 року. Не надано доказів ознайомлення з ним ОСОБА_1 . Також суд не може встановити строки виконання завдань, які були доведені цим наказом, та перевірити чи дійсно вони були порушені без поважних причин.

Конституційний Суд України в своєму рішення від 22 грудня 2010 року в справі №23-рп/2010 вказав на те, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, у тому числі, і закріплених в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. Зокрема, у своєму рішення в справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширша, ніж це передбачено: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У рішенні від 21 липня 2011 року в справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив свою позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпція факту. Тобто таких, які не залишають місця сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до положень ч. 3 статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , доходжу висновку про недоведеність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ч. 2 ст. 172-15, статтями 247, 283, 294 Кодексу України про адмінправопорушення, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя