Яготинський районний суд Київської області
Cправа №: 382/1508/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року Суддя Яготинського районного суду Київської області Кисіль О. А. розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП: невідомий,

за ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР 18 № 181478 від 11.09.2023 року гр. ОСОБА_1 11 вересня 2023 року о 00 годині 20 хвилин в м. Яготин по вул.. Незалежності керував автомобілем ВАЗ 21035 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації руху) від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме нагрудний персональний відео реєстратор.

За ст. 130 КУпАП притягувався до адміністративної відповідальності повторно протягом року (справа № 538/1432/21 постанова винесена Лохвицьким районним судом Полтавської області справа №382/232/22 постанова винесена Яготинським районним судом Київської області).

Крім того на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР 18 № 181394 від 11.09.2023 року гр. ОСОБА_1 11 вересня 2023 року о 00 годині 20 хвилин в м. Яготин по вул.. Незалежності керував автомобілем ВАЗ 21035 д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування Яготинським районним судом від 15.08.2022 року терміном на 10 років, чим порушив ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух». Правопорушення вчинено повторно протягом року.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за місцем проживання, яке він зазначив під час складання протоколу, а щодо місця розгляду справи він повідомлений працівниками поліції під час складання протоколу, будь-яких заяв від нього не надходило.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Смірнов проти України» (рішення від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», заява № 36655/02), у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Також, у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України» («Karakutsya v. Ukraine»), заява № 18986/06, § 71).

Про надходження на розгляд суду вказаної справи було повідомлено прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області. Прокурор не скористався правом на участь у розгляді справи. Участь прокурора у вказаній категорії справ не є обов`язковою відповідно до ст. 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Відсутність прокурора при розгляді справи не перешкоджає її розгляду по суті та не є підставою для закриття провадження в справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення відповідно до ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП). Крім того, відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутність прокурора при розгляді справи не є підставою для відмови судом щодо встановлення обставин та наявності/відсутності складу адміністративного правопорушення в діях/бездіяльності особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Постановою судді Яготинського районного суду Київської області від 18.05.2022 року вищевказаний матеріал направлено до Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області для належного оформлення.

06.11.2023 року на адресу суду повернуто матеріал без дооформлення та з довідки про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення вбачається, що відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками відділення поліції №2 (м. Лохвиця) Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 015803 від 08.09.2023 року за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до постанови Лохвицького районного суду Полтавської області від 26.09.2023 (провадження №538/1809/23) громадянин ОСОБА_1 визнаний винним за ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП: накладено стягнення у розмірі 40800 грн та позбавлення права керування транспортними засобами строком 5 років.

Також працівниками відділення поліції №2 (м. Лохвиця) Миргородського районного віддшу поліції ГУНП в Полтавській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 159333 від 12.09.2021 за ч.2 ст.130 КУпАП.

Відповідно до постанови Лохвицького районного суду Полтавської області від 01.11.2021 (провадження №538/1607/21) громадянин ОСОБА_1 визнаний винним за ч.2 ст.130КУпАП: накладено стягнення у розмірі 34000 грн та позбавлення права керування транспортними засобами строком 3 роки.

Також працівниками відділення поліції №2 (м. Лохвиця) Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 159380 від 11.12.2021 за ч.3 ст.130 КУпАП.

Відповідно до постанови Лохвицького районного суду Полтавської області від 11.01.2022 (провадження №538/2120/21) громадянин ОСОБА_1 визнаний, винним за ч.3 ст.130 КУпАП: накладено стягнення у розмірі 51000 грн та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 10 років.

Також працівниками відділення поліції №2 (м. Лохвиця) Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 7561 від 08.02.2022 за ч.3 ст.130 КУпАП.

Відповідно до постанови Лохвицького районного суду Полтавської областівід 10.03.2022 (провадження №538/197/22) громадянин ОСОБА_1 визнаний винним : накладено стягнення у розмірі 51000 грн та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 10 років.

Також батальйоном патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 65062 від 19.02.2022 за ч.3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до постнаови Яготинського районного суду Київської області від 18.05.2022 (провадження №382/232/22 ) громадянин ОСОБА_1 визнаний винним за ч.3 ст.130 КУпАП: накладено стягнення у розмірі 51000 грн та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 10 років.

Також працівниками відділення поліції №2 (м. Лохвиця) Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 15825 від 05.10.2023 за порушення ч.2 ст.130 КУпАП направлено за Вих: №1878 від 05.10.2023 для розгляду чинного законодавства до Лохвицького райсуду Полтавської області.

Враховуючи вищевказане, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час складення протоколу про адміністративне правопорушення від 11.09.20023 року не був питягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та відсутнє рішення суду яке б вступило в законну силу на той час. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.1а Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із п. 2.5 Правил дорожнього руху, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, а також передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у вказаному стані, у хворобливому стані, у стані стомлення або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

З протоколу також вбачається, що його складено за порушенням ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР, тобто відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Також у відповідній графі за якою передбачено відповідальність зазначено ч. 3 ст. 130 КУпАП, що свідчить про повторність протягом року однорідного правопорушення.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною другою ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Так, диспозицією ч. 3 ст. 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі вчинення особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відтак у даній справі підлягає перевірці факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, як то було зазначено поліцейськими у протоколі.

Повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу (п. 4 Розділу 7 Інструкції)

З п. 5 Розділу 7 Інструкції вбачається, що у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

З аналізу вказаних норм, та з урахуванням положень ст. 221 та ст. 276 КУпАП вбачається, що повторне вчинення правопорушення має місце у випадку, якщо особою вчинено однорідне правопорушення протягом року, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню постановою суду за місцем вчинення правопорушення.

Системний аналіз наведених обставин та положень закону вказує на те, що передумовою притягнення за ч. 3 ст. 130 КУПАП є підання адміністративному стягненню за порушення, передбачене частиною першою та другою цієї статті.

Відповідно до копії постанови Лохвицького районного суду Полтавської областівід 01.11.2021 (провадження №538/1607/21 ) громадянин ОСОБА_1 визнаний винним за ч.2 ст.130 КУпАП: накладено стягнення у розмірі 34000 грн та позбавлення права керування транспортними засобами строком 3 роки.(а.с. 28-30)

Відповідно до постанови Лохвицького районного суду Полтавської області від 11.01.2022 (провадження №538/2120/21) громадянин ОСОБА_1 визнаний, винним за ч.3 ст.130 КУпАП : накладено стягнення у розмірі 51000 грн та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 10 років.(а.с. 33-36)

Відповідно до постанови Лохвицького районного суду Полтавської області від 10.03.2022 (провадження №538/197/22) громадянин ОСОБА_1 визнаний винним за ч.3 ст.130 КУпАП: накладено стягнення у розмірі 51000 грн та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 10 років. (а.с.39-41)

Відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 18.05.2022 (провадження №382/232/22) громадянин ОСОБА_1 визнаний винним за ч.3 ст.130 КупАП: накладено стягнення у розмірі 51000 грн та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 10 років.(а.с. 44-47)

З копії постанови Лохвицького районного суду Полтавської області від 26.09.2023 (провадження №538/1809/23 ) громадянин ОСОБА_1 визнаний винним за ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУаАП: накладено стягнення у розмірі 40800 грн та позбавлення права керування транспортними засобами строком 5 років. (а.с.50-53)

Разом з тим, вказана постанова Лохвицького районного суду Полтавської області від 26.09.2023 року та на момент складання протоколу про адмінстративне правопорушення відносно ОСОБА_1 від 11.09.2023 року не набрала законної сили.

Так, за приписами ч. 1, ч. 2 ст. 294 ЦПК України, постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З наведеного слідує, що постанова Лохвицького районного суду Полтаської області від 26.09.2023 у справі №538/1809/23 мала набрати законної сили після закінчення останнього дня на подання апеляційної скарги, яким було 10 жовтня 2023 року.

Разом з тим, відсутні підстави вважати, що було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки на день складення протоколу про адмінстартивне правопорушення відносно ОСОБА_1 - 11.09.2023 за ч. 3 ст. 130 КУпАП, постанова від 26.09.2023 у справі №538/1809/23 не набрала законної сили, оскільки мала набрати законної сили після закінчення останнього дня на подання апеляційної скарги, яким було 10 жовтня 2023 року.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, оскільки на день складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 11.09.2023 року за ч. 3 ст. 130 КУпАП постанова від 26.09.2023 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не набрала законної сили, оскільки мала набрати законної сили після закінчення останнього дня на подання апеляційної скарги, яким було 10 жовтня 2023 року, адміністративному стягненню за ч. 3 ст. 130 КУпАП, з огляду на невірну кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а саме щодо повторності вчинення однорідного правопорушення.

Однак при перегляді справи судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 181478 від 11.09.2023 року гр. ОСОБА_1 11 вересня 2023 року о 00 годині 20 хвилин в м. Яготин по вул.. Незалежності керував автомобілем ВАЗ 21035 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації руху) від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме нагрудний персональний відео реєстратор.

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 6 статті 266 КУпАП передбачено направлення особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР, є самостійним складом адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП. При цьому обставин відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, можуть фіксуватися технічними засобами відео фіксації. Також факт відмови може бути зафіксований у поясненнях свідків, чи фіксації такої відмови засобами відеозапису.

Отже, з положень норм законодавства вбачається обов`язок водія пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського. Таким чином, у даній справі підлягає встановленню факт, що така вимога поліцейського була законною відносно ОСОБА_1 , а також факт відмови останнього від виконання такої вимоги, тобто відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Таким чином, за обставин фіксації визнання факту керування автомобілем та факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння технічними засобами відеозапису, оскільки відеозаписом зафіксовано обставини, які дають підстави дійти висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того матеріали справи містять направлення на огляд водія ОСОБА_1 до КНП «Яготинська міська лікарня» з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, з якого вбачається, що у останнього виявлені наступні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнгини рота, нестійка хода. Також вказано, що водій відмовився від проходження огляду та ОСОБА_1 особисто поставив підпис у відповідній графі особи, що притягається до адміністративної відповідальності та в поясненнях по суті вказав. що вживав спиртні напої.

Однак, під час судового розгляду встановлено, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано невірно за ч. 3 ст. 130 КУпАП, з огляду на відсутність повторності вчинення однорідного правопорушення, однак встановлено факт керування ОСОБА_1 автомобілем, та факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановлено законом порядку.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує його становище.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколами та їх копіями серії ДПР18 № 181478 та серії ДПР 18 №181394 від 11.09.2023 року, направленням на огляд водія з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння від 11.09.2023 року, поясненнями ОСОБА_1 від 11.09.2023 року, довідкою Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про те, що у гр.. ОСОБА_1 посвідчення водія відсутнє та особу встановлено згідно бази «Інформаційний портал Національної поліції України», картками обліку адміністративних правопорушень, копією постанови Лохвицького районного суду Полтавської області від 15.09.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування строком на три роки та без оплатного вилучення транспортного засобу, копією постанови Лохвицького районного суду Полтавської області від 01.11.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування строком на три роки та без оплатного вилучення транспортного засобу, копією постанови Яготинського районного суду Київської області від 18.05.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування строком на десять років та без конфіскації транспортного засобу, а також відеозаписами, долученими до протоколів, переглянутими судом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до вимог ст.33 КУпАП, враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення.

Підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення, так само як і підстав для закриття провадження у справі не встановлено.

Враховуючи те, що відносно ОСОБА_1 одночасно розглядаються два матеріали про адміністративні правопорушення, а саме у справі № 382/1508/23 провадження 3/382/985/23, у справі № 382/1509/23 провадження № 3/382/986/23, на підставі ст. 36 КУпАП вбачається за необхідне об`єднати зазначені справи в одну та об`єднаній справі присвоїти № 382/1508/23 провадження 3/382/985/23.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , та характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням Правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, враховуючи пом`якшуючі та обтяжуючі обставини по даній справі, суд вважає призначити адміністративне стягнення у виді штрафу.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, та не убачає, в розумінні ст. ст. 34, 35 наведеного Кодексу, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції ст. 126 ч. 5 указаного Кодексу, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Згідно ст. 30 КУпАП, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується не відбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті, тобто до 10 років.

Підстав для конфіскації транспортного засобу не убачається, оскільки з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що транспортний засіб котрим керував ОСОБА_1 знаходиться у приватній власності іншої особи.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір, розмір і порядок сплати якого встановлюється Законом України «Про судовий збір», сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Керуючись ст.36, 40-1, 268, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справу № 382/1508/23 провадження 3/382/985/23, у справі № 382/1509/23 провадження № 3/382/986/23, в одну та об`єднаній справі присвоїти № 382/1508/23 провадження 3/382/985/23.

ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер невідомий визнати винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.126, ч. 1 ст.130 КУпАП, та піддати стягненню:

- за правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років ;

- за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік;

Відповідно ст. 36 КУпАП остаточно призначити ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави, стягнувши з нього 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, (отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./м.Київ/21081300, , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA 0010001, код класифікації бюджету 21081300 з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без вилучення транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ- 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA 0026001, код класифікації бюджету 22030106).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду

Строк пред`явлення до виконання даної постанови три місяці з дня набрання постановою законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Суддя Кисіль О. А.