Справа № 341/526/23
Провадження № 33/4808/379/23
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції МЕРГЕЛЬ М. Р.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її захисника адвоката Дениса Т.Д.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Дениса Т.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 12 березня 2023 року о 23 годині 26 хвилин у місті Бурштині по вул. Стуса водійка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом FORD FIESTA, н. з. НОМЕР_1 . З результатом огляду на стан сп`яніння була не згідна. Особі було запропоновано проїхати в медичний заклад КП «Галицька лікарня», де в присутності медичних працівників водійка ОСОБА_1 відмовилась від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Своїми діями порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду адвокат захисник Денис Т.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з постановою суду першої інстанції, оскільки вважає, що вона ухвалена з порушенням вимог чинного законодавства та не відповідає фактичним обставинам.

Посилається на те, що судом не враховано практику ЄСПЛ відповідно до якої справи про адміністративне правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства. Зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги встановлення факту порушення вимог ст.59 Конституції України щодо права на адвоката та неодноразове використання однієї трубки, що безумовно позначилось на об`єктивності отриманого результату, який виявився таким, що незначно перевищував допустиму норму, а саме 0.37 проміле.

Вважає, що зупинка транспортного засобу відбулась працівниками поліції незаконно у зв`язку з необхідністю перевірки документів, внаслідок чого всі докази, які було отримано в подальшому повинні бути визнані недопустимими.

Зазначає,що працівники поліції спонукали їхати ОСОБА_1 в лікарню, а не пропонували зробити це добровільно. До матеріалів справи не долучено жодного документу щодо приладу Драгер 6810, яким проводився огляд, що свідчить про порушення процедури огляду на стан сп`яніння .

Оскільки, при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення було допущено порушення вимог ст.266 КУпАП і протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом.

Просив постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Дениса Т.Д., які підтримали вимоги апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та закрити провадження по справі з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 та її захисник адвокат Дениса Т.Д. посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції вважав за необхідне у повному обсязі перевірити вищевказані доводи.

Зокрема, зі змісту доводів ОСОБА_1 та її захисника адвоката Дениса Т.Д. вбачається, що останні не заперечують факт керування транспортним засобом та правомірність зупинки працівниками поліції, однак вважають, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не відмовлялась від проходження огляду у медичному закладі.

Так, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 стверджувала, що протягом тривалого часу займається волонтерською діяльністю у зв`язку з чим перебуває у відрядженнях на Схід України, використовує власний транспортний засіб та допомагає ВСУ. Стверджує, що в період з 08.03.2023 року по 12.03.2023 року вона здійснювала поїздку на Схід, оскільки відвозила власним транспортним засобом допомогу. Однак, коли вона поверталась додому, то вже поблизу дома її було зупинено працівниками поліції, які запропонували їй пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Вказує, що вона пройшла такий огляд, який було проведено поліцейським із застосуванням спеціального технічного приладу. Оскільки результат огляду виявився позитивним ( 0.37 проміле), то вона погодилась пройти повторний огляд у медичному закладі, оскільки була впевнена, що перебуває у тверезому стані. Стверджує, що вона не відмовлялась від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, однак не хотіла здавати кров, оскільки була змучена та знесилена внаслідок тривалого керування транспортним засобом після довгою та складної поїздки. Вказує, що її фізичний стан не дозволяв їй здати кров, хоча вона була згідна пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі та виконати будь-які інші вимоги лікаря під час проведення такого огляду.

Перевіряючи доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її захисника адвоката Дениса Т.Д., щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що при оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульна поліція керується Конституцією України, КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, іншими нормативно правовими актами.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Зі змісту вищевказаної статті закону вбачається, що огляд у медичному закладі має більше правове значення, оскільки проводиться лікарем, який має відповідну професійну спеціалізацію та проводить огляд із застосуванням сукупності різних методів, які дозволяють йому отримати достатньо об`єктивний результат щодо перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, який він оформлює у встановленому законом порядку та за який несе персональну відповідальність.

Апеляційний суд звертає увагу, що у разі незгоди водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного поліцейським огляду на стан сп`яніння або неможливості проведення такого огляду на стан сп`яніння поліцейським, такий огляд повинен бути поведений у медичному закладі відповідним лікарем.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ПДР України водій транспортного засобу повинен не тільки погодитись на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а і своєю поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Зокрема, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АДД №118147 від 13.03.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 12.03.2023 о 23 год. 26 хв. в м.Бурштин по вул. Стуса керувала транспортним засобом FORD FIESTA, н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, який проводився за допомогою приладу «Драгер», результат огляду 0,37 % проміле, де з результатами водій була незгідна. Після чого останній було запропоновано проїхати в медичний заклад КНЛ «Галицька лікарня», де в присутності медичних працівників ОСОБА_1 відмовилася від проходження медичного огляду на стан вживання алкоголю, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР України , за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. .

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором СРПП ВП № 3 (м.Галич) капітаном поліції Сухоребською Н.А.

У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу зазначено, що особа відмовилась від надання пояснень на підставі ст.63 Конституції України.

Тимчасово вилучене у водія у ОСОБА_1 документи п/в ВХМ 597625 від 01.10.2021 року від ТСЦ 2641 та видано тимчасовий дозвіл на право керування серія ДТ 253146 від 13.03.2023.

Протокол про адміністративне правопорушення підписано працівником поліції та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

До протоколу про адміністративне правопорушення було додано: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшла огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер", результат якого був позитивний - 0,37 проміле.

До протоколу про адміністративне правопорушення додана роздруківка результату огляду на стан алкогольного сп`яніння з приладу «Драгер», відповідно до якої показник тесту становить 0,37 промеле.

Також долучено до матеріалів справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до медичного закладу КНП «Галицька ЦРЛ» (а.с.5), з якого слідує, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, нечітка вимова та відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння.

До матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення долучено довідку лікаря, згідно якої ОСОБА_1 о 00 годин 30 хв. 13.03.2023 від огляду відмовилась.

З рапорту складеним ст. інспектором СРПП ВП№ 3 (м.Галич) капітаном поліції Сухеробською Н. вбачається спільно з поліцейським СРПП капралом поліції Обельницьким Р.М., під позивним «Булава-12» під час патрулювання зони обслуговування, а саме в м.Бурштин по вул.Стуса близько 23 год 26 хв. ними було зупинено автомобіль Форд Фієста д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався під час комендантської години. Водію ОСОБА_1 було повідомлено причину зупинки, при спілкуванні з водієм були помічені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, координація рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що водій погодилася, результат якого становив 0,37 проміле, також було запропоновано проїхати в медичний заклад ЦРЛ м.Галич, на що ОСОБА_1 погодилася, проте прибувши в медичному закладі остання від проходження відповідного огляду в присутності лікаря відмовилася.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити та детально відновити послідовність подій , конкретизувати поведінку ОСОБА_1 під час проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу та в медичному закладі.

Зі змісту відеозапису вбачається, що відеозаписах працівників патрульної поліції, на яких зафіксовано рух автомобіля FORD FIESTA, під керуванням водія ОСОБА_1 та його зупинку.

Відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 стверджувала, що алкоголю не вживала та погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу. За результатами проведеного огляду, який фіксувався на відеозапис, було отримано позитивний результат, який становив 0.37 проміле. Із вказаним результатом ОСОБА_1 в категоричній формі не погодилась та стверджувала, що не вживала спиртні напої. Після чого, працівник поліції запропонував їй проїхати до медичного закладу щоб здати кров на аналізи та отримати відповідний висновок лікаря. Відповідно до відеозапису ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду у медичному закладі. Разом з тим, наступний відеозапис розпочинається з фіксації подій, які відбуваються у медичному закладі та відповідно до якого працівники поліції доставили ОСОБА_1 до медичного закладу Галицької ЦРЛ для проходження відповідного повторного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відеозаписом зафіксовано як ОСОБА_1 , перебуваючи у приміщення медичного закладу разом із поліцейськими очікує на проведення медичного огляду лікарем Галицької ЦРЛ. Наступний відеозапис розпочинається із твердження лікаря медичного закладу про те, що огляд на стан сп`яніння може бути проведений тільки за умови відібрання біологічних зразків крові на аналіз, оскільки проводиться комплексно та передбачає здачу крові на аналіз, перевірку стану сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу Драгер та безпосередній огляд водія транспортного засобу лікарем. «Або все, або нічого» Після цього працівники поліції пропонують лікарю провести повторний огляд за допомогою спеціального технічного приладу Драгер на що лікар медичного закладу повідомляє про те, що після такого огляду обов`язково необхідно відібрати на аналіз кров.

В подальшому відеозаписом зафіксовано, як лікар медичного закладу звертається до ОСОБА_1 та просить повідомити, чи згідна вона здати кров на аналіз. ОСОБА_1 відмовляється від здачі крові і працівник поліції повідомляє їй про те, що стосовно неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку з відмовою від проходження огляду у медичному закладі.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

При вирішанні питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що огляд у медичному закладі повинен відповідати вимогам Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»

Зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 вбачається, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи.

При цьому, зі змісту пунктів 12,13 Інструкції вбачається, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а дослідження біологічного середовища з використанням крові проводиться у тому випадку, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти інші зразки біологічних середовищ, вказаних вище.

Таким чином, відібрання крові для дослідження біологічного середовища не є обов`язковим під час проведення медичного огляду і проводиться за рішенням лікаря, який здійснює такий медичний огляд в межах повноважень, встановлених вищевказаною інструкцією за умови, що неможливо взяти інші зразки біологічних середовищ.

Питання відносно того, який саме необхідно відібрати вид біологічного середовища (слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, кров), відноситься до дискреційних повноваження лікаря, тобто вирішується лікарем на власний розсуд, безпосередньо після огляду особи, проте з обов`язковим дотриманням основоположних прав особи, додержанням конституційних принципів, зокрема ст. 28 Конституції України згідно якої, кожен має право на повагу його гідності; жодна людина без її згоди не може підлягати медичним, науковим чи іншим дослідам тощо.

Відмова водія надати згоду на відібрання біологічного матеріалу у виді крові, за відсутності правових підстав, передбачених вимогами пунктів 12,13 відповідної Інструкції, не свідчить про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, оскільки такий огляд може бути здійснено лікарем із застосуванням інших альтернативних методів, які дозволяють встановити наявність алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, зі змісту відеозапису вбачається, що дії лікаря медичного закладу щодо вимоги надати кров на аналіз, не відповідали вимогам пунктів 12,13 Інструкції, оскільки лікар медичного закладу, ще до проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння прийшла до категоричного висновку, що такий огляд можливий тільки за умови відібрання крові для дослідження біологічного середовища.

Зі змісту доводів ОСОБА_1 вбачається, що не відмовлялась від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі , однак була змушена відмовитись від здачі крові, оскільки була змучена та знесилена внаслідок тривалого керування транспортним засобом у зв`язку з тим, що на постійній основі займається волонтерською діяльністю та поверталась із відрядження на Схід. Стверджує, що її фізичний стан не дозволяв їй погодитись здати кров, хоча вона була згідна пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі та виконати інші вимоги лікаря під час проведення такого огляду.

Вищевказані доводи ОСОБА_1 підтверджуються довідкою Благодійною організацією Благодійний фонд Сурма від 18.10.2023 року за №2/23 , відповідно до якої остання дійсно в період з 08.03.2023 року по 12.03.2023 року вона здійснювала поїздку на Схід, оскільки відвозила допомогу ВСУ власним транспортним засобом та характеристикою, відповідно до якої ОСОБА_1 позитивно характеризується, як волонтер організації, яка виконує волонтерську роботу з 30.06.2022 року.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що вимога лікаря медичного закладу щодо відібрання у ОСОБА_1 для дослідження біологічного середовища на стан алкогольного сп`яніння виключно крові не відповідала вимогам Інструкції, а тому відмова водія здати кров на аналіз не свідчила про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Разом з тим, відмова ОСОБА_1 від надання згоди на відбір біологічних зразків крові була помилково розцінена лікарем, який повинен був провести відповідне обстеження водія транспортного засобу на стан сп`яніння, як відмова від проходження медичного огляду.

Матеріали провадження не містять достатніх даних, які свідчать про те що ОСОБА_1 відмовлялась від проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі або своєю поведінкою перешкоджала у проведенні такого огляду та відмовлялась виконувати законні і обґрунтовані вимоги лікаря медичного закладу, які відповідали вимогам зазначеної Інструкції.

Апеляційний суд вважає, що матеріали адміністративної справи не містять достатніх та переконливих доказів, які поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з приписами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що формулювання обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення не можна визнати конкретним, оскільки воно містить істотні суперечності, що порушує права особи, яка звинувачується у вчиненні правопорушення на ефективний правовий захист.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів не доводить поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що діючий КУпАП не передбачає можливості закрити провадження у зв`язку із недоведеністю вини у вчиненні правопорушення і передбачає тільки єдину правову підставу закрити провадження з реабілітуючи підстав, а саме на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, приймаючи до уваги, особливості діючого КУпАП та апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Дениса Т.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 , скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв