П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 р. м. Кобеляки

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Назарьова Л. В, розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 , працюючої санітаркою в Ліщинівському психоневрологічному будинку-інтернаті,

за ч.1 ст. 184 кодексу України про адміністративні правопорушення

Встановив:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 021806 від 04.10.2023 року вбачається, що 03 жовтня 2023 року ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через те, що він вчинив бійку, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Крім цього, прохає закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов до таких висновків.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Об`єктивну сторону характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника: діяння, його шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діянням і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб вчинення правопорушення.

Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, статтями 150 та 180 Сімейного кодексу України.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, тощо.

Виходячи з наведеного, ухилення від виконання батьківських обов`язків (об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП) може проявлятись у різних формах.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 021806 від 04.10.2023 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 03 жовтня 2023 року ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання своєї дитини, ОСОБА_2 , оскільки він вчинив бійку, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

При цьому, суд звертає увагу, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП та не містить всіх ознак об`єктивної сторони правопорушення, які характеризують зовнішню сторону такого правопорушення.

Так, диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому, формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, вимоги якого порушені, є обов`язковою. Попри це, у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне право- порушення не зазначено, у чому саме полягало ухилення ОСОБА_1 як матері від виконання своїх батьківських обов`язків, не конкретизовані норми законодавства, якими ці обов`язки передбачені та вимоги, яких порушено.

У протоколі про адміністративне правопорушення також зазначено, що син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , вчинив бійку, проте не вказано місце події, орієнтовний час та коло осіб, з ким саме було вчинено бійку.

Зі змісту протоколу вбачається, що саме ОСОБА_1 ухилилась від батьківських обов`язків 03.10.2023 року, хоча зі змісту доданих до протоколу доказів убачається, що цього дня відбулась бійка.

Свідки та потерпілі, згідно змісту протоколу, по справі відсутні.

Матеріальної шкоди правопорушенням не заподіяно.

Із доданих до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №021806 від 04.10.2023 року працівником поліції як доказів рапорта працівника поліції ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від ОСОБА_3 , характеристики ОСОБА_4 , письмових пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 неможливо встановити факт ухилення від виконання ОСОБА_9 своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини - ОСОБА_2 , під час перебування останнім в навчальному закладі в період освітнього процесу.

Також суд не бере до уваги наявні в матеріалах справи копії записів лікаря- травматолога, оскільки такі докази не містять жодної інформації, яка б стосувалася вчинення ОСОБА_9 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. До того ж відсутні відомості про уповноважену особу, яка складала такі рекомендації та місце проведення медичного обстеження потерпілих (медичний заклад чи медичний кабінет в навчальному закладі).

Згідно наданої характеристики ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , учня 7Б класу ОЗ «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара», останній зарекомендував себе в школі як активний, рухливий, комунікабельний учень. Мати цікавиться навчанням дитини та реагує на звернення класного керівника, відповідально ставиться до виховання дитини.

Так, стаття 38 Закону «Про повну загальну середню освіту», стаття 54 Закону «Про освіту» та «Положення про організацію роботи з охорони праці та безпеки життєдіяльності учасників освітнього процесу в установах і закладах освіти» визначає, що під час перебування дітей у закладі освіти, відповідальність за їхнє життя та здоров`я несуть керівник та інші працівники закладу.

Тобто, під час перебування дітей у закладі освіти під час освітнього процесу, відповідальність за життя та здоров`я дітей покладається на керівника та інших працівників закладу освіти.

Згідно з «Положенням про організацію роботи з охорони праці та безпеки життєдіяльності учасників освітнього процесу в установах і закладах освіти», затвердженим наказом Міністерства науки і освіти України № 1669 від 26.12.2017 року, керівник закладу освіти є відповідальним за створення безпечних умов освітнього процесу згідно із законодавством про охорону праці, цим Положенням; не дозволяє проведення освітнього процесу за наявності шкідливих та небезпечних умов; викладач, учитель, класовод, куратор групи, класний керівник, вихователь є відповідальним за збереження життя і здоров`я здобувачів освіти під час освітнього процесу.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 ЗУ «Про освіту» педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники зобов`язані, зокрема, захищати здобувачів освіти під час освітнього процесу від будь-яких форм фізичного та психологічного насильства, приниження честі та гідності, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти; повідомляти керівництво закладу освіти про факти булінгу (цькування) стосовно здобувачів освіти, педагогічних, науково-педагогічних, наукових працівників, інших осіб, які залучаються до освітнього процесу, свідком якого вони були особисто або інформацію про які отримали від інших осіб, вживати невідкладних заходів для припинення булінгу (цькування).

Отже, незважаючи на визначений у статті 150 Сімейного кодексу України обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток разом із забезпеченням здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, навчальний заклад не може зняти з себе відповідальність за дитину під час перебування її в навчальному закладі, оскільки така відповідальність передбачена імперативними нормами законодавства.

Водночас, згідно рапорта інспектора СЮП ВП №2 Полтавського ГУНП в Полтавській області вбачається, що в ході розгляду справи працівником поліції було встановлено, що бійка відбулась не на території школи, про що повідомлено директором освітнього закладу.

Разом з тим, із наданої до суду копії експлікації площі земельної ділянки із зображенням розташування навчального закладу Кобеляцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 імені Олеся Гончара (нині Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара) не можливо встановити місце вчинення бійки учнями школи.

При цьому вказана обставина не спростовує факту вчинення бійки в період освітнього процесу ( в перервах між уроками ).

Як визначено ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопо- рушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються органом (посадовою особою) на підставі доказів у справі про адміністративне правопорушення, тобто будь-яких фактичних даних, на основі яких встановлюються зазначені обставини. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Розглянувши матеріали справи про вчинення адміністративного правопорушення в їх сукупності, суд приходить висновку, що складений у такий спосіб протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 завчасно унеможливлюють притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки викладені в ньому обставини не утворюють складу цього адміністративного правопорушення.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням положень ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопо- рушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення не наведено достатніх доказів вини ОСОБА_1 щодо вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, суддя вважає, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 33, 184, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

Постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити в зв`язку із відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя