Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1834/23 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Ющенка Віктора Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 31 травня 2023 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Овруцького районного суду Житомирської області від 31 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 08.05.2023 року об 11 год 35 хв в м. Овруч по вул. Енергетиків водій керував транспортним засобом «Зубр» з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема, вважає, що працівниками поліції порушено порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення та порядок огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння. Крім того, вказує що у відповідності до паспорта призначенням мотоблоку (Зубр) є обробка землі оператором, який рухається на землі, мотоблок не підлягає реєстрації і для керування ним не потрібно посвідчення водія. Також вважає, що оскільки посвідчення водія у нього не вилучалося та не оглядалося, а докази наявності у нього такого посвідчення відсутні, то накладення на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом є незаконним.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, або у медичному закладі.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ААД №301605 від 08.05.2023, який відповідно до ст. 251 КУпАП є доказом, вбачається, що ОСОБА_1 08.05.2023 року об 11 год 35 хв в м. Овруч по вул. Енергетиків керував транспортним засобом «Зубр» з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №301605 від 08.05.2023, підтверджується іншими доказами, а саме: відеозаписом, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі; рапортом інспектора СРПП ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області М. Медведя, з якого, зокрема, слідує, що причиною зупинки є порушення ОСОБА_1 п.7.2 Правил дорожнього руху; розпискою про роз`яснення прав та обов`язків; розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу; направленням на медичне обстеження на стан наркотичного, алкогольного сп`яніння та визначення в організмі наркотичних речовин.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу про адміністративне правопорушення та надання письмових пояснень по суті інкримінованого йому діяння.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що мотоблок «Зубр» не відноситься до категорії механічних транспортних засобів, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді кримінальних та адміністративних справ зазначених категорій суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття транспортні засоби, зокрема, примітки до ст.286 КК України, ч.6 ст. 121 КУпАП, п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Виходячи із цих положень транспортними засобами, про які йдеться у статтях 286, 287, 289, 290КК України, статтях 121, 122, 123, 124, 130, 132 КУпАП, слід вважати всі види автомобілів, трактори й інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби, що приводяться в рух за допомогою двигуна з робочим об`ємом 50 куб. см і більше або електродвигуна потужністю понад 3 кВт.

Хоча в наказі Держстандарту України № 31 від 25 січня 1995 року «Засоби транспортні дорожні», яким затверджено перелік транспортних засобів, мотоблок до них не відноситься, однак, відповідно до п. 2.13 Правил дорожнього руху України всі транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см. належать до категорії «А1».

Визначення терміну «транспортний засіб» наведено в п.1.10 Правил дорожнього руху України, згідно з яким транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Тобто, проаналізувавши дану норму Правил, можна дійти висновку, що у випадку, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, то в цьому випадку він є повноправним учасником дорожнього руху і вважається транспортним засобом, а тому особа, яка керує таким транспортним засобом, повинна нести відповідальність за ст. 130 КУпАП. При цьому, чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише у разі присвоєння йому номерного знаку та за наявності посвідчення водія у особи, яка ним керує.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду, викладених в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду № 278/3362/15-к від 01.03.2018 року, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що мотоблок «Зубр», який згідно відеозапису, долученого до матеріалів справи, обладнаний сидінням та причепом (гужовий віз), яким керував ОСОБА_1 , є транспортним засобом в розумінні ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час зупинки та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення дії працівників поліції були незаконними, спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля, з яких вбачається, що ОСОБА_1 безумовно керував транспортним засобом, зупинка ОСОБА_1 була обумовлена порушенням останнім п. 7.2 Правил дорожнього руху, про що повідомлено водію. Останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічних засобів, так і в закладі охорони здоров`я. При цьому водію також роз`яснено про підстави проведення такого огляду, зважаючи на наявні ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені в протоколі. Матеріали відеозапису не містять даних, що ОСОБА_1 вимагав надати йому сертифікат повірки технічного засобу та у зв`язку з його ненаданням відмовився від проходження огляду. Крім того, останньому було також запропоновано пройти огляд у найближчому медичному закладі, від якого він також відмовився. ОСОБА_1 були роз`яснені під підпис права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с.4), що спростовує доводи захисника про порушення права на захист ОСОБА_1 з боку працівників поліції. Крім того, законодавством не передбачена обов`язкова участь адвоката під час оформлення поліцією матеріалів про адміністративне правопорушення. Від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення та дачі пояснень ОСОБА_1 відмовився, а не відсторонення його від керування транспортним засобом не є обставиною, що звільняє його від відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскільки санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безумовне позбавлення порушника права керування транспортними засобами і не передбачає будь-яких альтернативних видів стягнення, посилання у апеляційній скарзі на відсутність доказів наявності у ОСОБА_1 посвідчення водія не впливають на правильність накладеного на нього судом першої інстанції стягнення.

Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані обґрунтовані та об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу, який не має ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи і який відповідає вимогам ст.251 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Овруцького районного суду Житомирської області від 31 травня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич