Справа № 755/5193/23
Провадження №: 3/755/2862/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" травня 2023 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Омельян І.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 11.04.2023 року о 18:40, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , а саме: кричав, ображав, вдарив.

У судовому засіданні ОСОБА_2 не визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 та пояснив, що 11.04.2023 року близько 18:40, за адресою: АДРЕСА_1 , він у своєї доньки ОСОБА_2 під ліжком знайшов відкриту пляшку пива та вейп, у зв`язку з чим винник конфлікт, під час якого він з донькою говорив на підвищених тонах. Будь-яких протиправних фізичних дій відносно своєї доньки він не вчиняв. Після чого, донька зачинилась у ванній кімнаті, сама собі розбила ніс та викликала працівників поліції. Крім того, зазначив, що у доньки перехідний період, спілкується вона з неблагополучною компанією, напередодні вкрала гроші та взагалі перестала слухатись, тому він та дружина стали жорстко контролювати її, сварки з донькою у них (батьків) відбуваються часто за останні 6 місяців. ОСОБА_2 також повідомив, що у нього є неприязні відносини зі своїми родичами та тещою, у минулому році були конфлікти з його матір`ю, братом та невісткою, у зв`язку з чим на нього були складені 4 протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, які розглядалися в суді, однак провадження в них були закриті: у зв`язку з закінченням строку притягнення до відповідальності та за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 (у присутності своїх батьків та бабусі) пояснила, що у день події між нею та її батьком ОСОБА_1 винник черговий конфлікт, під час якого останній кричав, сварився, порвав її куртку, облив водою та вдарив кулаком у її ніс, у результаті чого пішла кров з носу. Після чого, вона зачинилась у ванній кімнаті, зателефонувала до своєї вчительки та попросила про допомогу. Вчитель зателефонувала до бабусі ОСОБА_3 , а та в свою чергу викликала працівників поліції. Після прибуття працівників поліції на місце події, прибула бабуся, яка забрала її до себе додому. Свідком конфлікту між батьком і нею була її мати ОСОБА_4 , яка не вчинила будь-яких дій для припинення конфлікту. У день події вона отримала психологічну та фізичну шкоду своєму здоров`ю. Зазначила, що її батьки кожного дня вживають алкогольні напої, вчиняють сварки, бійки між собою, з родичами, вчиняють домашнє насильство до неї, що включає словесні образи, погрози, приниження, залякування, побиття. Такі дії батьків викликають у неї побоювання за свою безпеку, спричиняють невпевненість. Психологічне насильство до неї з боку батьків вчиняється систематично - кожного дня, фізичне насильство - рідше. На протязі останніх трьох років батьки забороняють бачитися з бабусями, однак вона таємно зустрічається з бабусею ОСОБА_3 біля школи. Зазначила, що їй краще жити з бабусею, ніж з батьками.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показала, що вона є мамою потерпілої ОСОБА_2 . У день події, 11.04.2023 року близько 18:40 за адресою: АДРЕСА_1 , вона була свідком конфлікту між її чоловіком ОСОБА_1 та її донькою ОСОБА_2 , під час якого ОСОБА_1 (батько) сварив ОСОБА_2 (доньку), будь-якого фізичного насильства батько до доньки не вчиняв. Крім того, зазначила, що її донька повідомляє неправдиві відомості щодо способу життя їхньої сім`ї вчителям та знайомим, а саме, що ними (батьками) до неї вчиняється фізичне та психологічне насильство, у зв`язку з чим її викликали в школу, вчителі знають про ситуацію в родині. У судовому засіданні ОСОБА_4 охарактеризувала свого чоловіка як добру та турботливу людину. У той же час зазначила. що у неї та її чоловіка склалися неприязні відносини з родичами, у сім`ї часто виникають сварки з донькою ОСОБА_2 , у чоловіка у 2022 році були конфлікти зі своєю матір`ю, братом, невісткою, її мамою, були складені адміністративні протоколи за ст. 173-2 КУпАП. Зараз донька проживає з бабусею, вони як батьки надали на це згоду.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду показала, що вона являється бабусею ОСОБА_2 . У день події їй зателефонувала вчителька (класний керівник) внучки та повідомила, що до внучки вчиняється домашнє насильство з боку батьків. Після чого, вона викликала працівників поліції, прибула на місце події та забрала внучку до себе додому. По приїзду додому вона виявила на тілі внучки синці в області носа та на руках, однак для зняття побоїв вони не звернулись до медичного закладу, бо були не обізнані, що можна було це зафіксувати. Також зазначила, що внучка після даної події плакала, була пригнічена, закрилась в собі, тобто отримала психологічну травму та фізичну шкоду здоров`ю. Знає, що з боку батька до дівчинки вчиняється психологічне та фізичне насильство на постійній основі. Одного разу ОСОБА_1 вилив на волосся внучки лак для нігтів. Її зять ОСОБА_1 мав конфлікти зі своєю матір`ю та братом, у результаті яких були складені адміністративні протоколи відносно нього за ст. 173-2 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 неодноразово кричав на і неї, присилав дуже образливі смс-повідомлення та забороняє спілкуватися із внуками. У судовому засіданні ОСОБА_3 охарактеризувала свого зятя як конфліктну, жорстоку людину. На сьогодні внучка проживає з нею, відносини між ними добрі, відвідує школу, з батьками дівчинка не спілкується.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Розташування зазначеної статті у Главі 14 КУпАП «Адміністративні правопорушення, що посягають на громадський порядок і громадську безпеку» свідчить, що об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадський порядок і громадську безпеку.

Згідно ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Опуз проти Туреччини»(Opuz v. Turkey) no. 33401/02 від 09 червня 2009 року Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також зазначив, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливішим є наявність ефективних механізмів їхньої реалізації.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 11.04.2023 року серії ВАВ № 270735, рапортом працівника поліції, фото-доказом (фото потерпілої з тілесним ушкодженням), копіями паспортів, копією протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими та усними поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 .

З наявних у справі письмових доказів, фото-доказу з зображенням потерпілої з тілесним ушкодженням (розбитим носом), пояснень потерпілої та свідка ОСОБА_3 вбачається, що 11.04.2023 року батько ОСОБА_1 вчинив щодо своєї доньки ОСОБА_2 психологічне та фізичне домашнє насильство, що виявилося у словесних образах, нанесенню тілесного ушкодження дитині, чим була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілої.

Разом з тим суд встановив, що між батьками та донькою постійно відбувають сварки та конфлікти. Такі обставини визнавались та не заперечувались учасниками судового процесу.

Крім того, суд ставиться критично до показань свідка ОСОБА_4 (матері) у судовому засіданні в частині того, що будь-якого психологічного та фізичного домашнього насильства у день події батько до доньки не вчиняв, оскільки вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з особою ОСОБА_1 , щодо якого складено протокол про адміністративне правопорушення, спільно проживають, мають спільних 2 дітей, у день події і на неї було складено протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, де потерпілою теж є донька ОСОБА_2 , тому вона може свідчити на його користь ОСОБА_1 з метою уникнення ним відповідальності за вчинене правопорушення. Також на запитання у судовому засіданні свідок давала неточні й суперечливі відповіді.

Відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя від 19 квітня 2018 року №1200/0/15-18 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень» та п.5 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» - судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону. Доступ суддів до державної таємниці, що міститься в судових рішеннях, забезпечується відповідно до Закону України "Про державну таємницю".

Судом було перевірено та встановлено, що відносно ОСОБА_2 у 2022 році було складено 4 адміністративні протоколи за вчинення психологічного та фізичного насильства відносно брата, невістки та матері за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.05.2022 року (справа № 755/2194/22) провадження в справі за 2 протоколами про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.06.2022 року провадження в справі за 2 протоколами про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Вказана інформація, а також свідчення потерпілої та свідків, характеризує ОСОБА_1 як конфліктну особу, тому суд це враховує при прийнятті рішення в цій справі.

Крім того, суд враховує, що домашнє насильство вчинено батьком щодо неповнолітньої доньки.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддею не встановлено.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від сплати судового збору, а відтак з неї слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 3, 28 Конституції України, ст. 33, 173-2, 251, 283-285 КУпАП суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. на користь держави.

Роз`яснити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя І.М. Омельян