Справа № 203/3663/23
Провадження № 3/0203/2161/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Шрамко Л.Л., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовець запасу, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 23.06.2023 р. серії ААД № 513180 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В протоколі зазначено, що 22 червня 2023 року о 09 годині 03 хвилин в м.Дніпро, Центральний район, вул. Нахімова, буд.15, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Forman GLX, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, зафіксовано на відеореєстратори 473935, 473553. Чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вичинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді вину не визнав та пояснив, що 22.06.2023 року він не керував транспортним засобом. Поліцію викликав він через сварку з дружиною. Коли приїхали працівники патрульної поліції, то його автомобіль стояв біля в`їзду у двір та автомобіль взагалі не рухався. Просив закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Бебешко А.С. подав суду клопотання про закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення посилаючись на те, що з відеозапису з боді-камер поліцейських видно, що автомобіль Skoda стоїть на вулиці Нахімова, 15, м. Дніпро та не переміщується. ОСОБА_1 не вчиняє жодних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення його з місця. ОСОБА_1 взагалі сам викликав працівників поліції у зв`язку із сваркою з дружиною, в результаті якої останньому були спричинені тілесні ушкодження. Однак працівники поліції не з`ясовують обставини сварки ОСОБА_1 з дружиною, а пропонують останньому пройти освідування за допомогою «Драгера» на стан алкогольного сп`яніння. Відповідно до відеозапису видно, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, однак він не керує транспортним засобом, він взагалі перебуває в себе вдома, відповідно в нього немає обов`язку проходити медичний огляд на стан сп`яніння, як того вимагають працівники поліції. В протоколі працівник поліції зазначає, що правопорушення вчинено 22 червня о 09 годині 03 хвилини. Однак відеозапис з боді-камер починається 22 червня о 09 годині 05 хвилин 59 секунд, в цей час працівники поліції виходять з автомобіля і цікавляться у ОСОБА_1 , чи це він телефонував на лінію «102». Таким чином, представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Бебешко А.С., зазначає, що працівники поліції припускають, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, ще до їх прибуття. Проте, працівники поліції все ж таки складають протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ПДД п. 2.5, відмова від проходження медичного огляду. Не дивлячись на те, що належні та допустимі докази, саме керування транспортним засобом ОСОБА_1 , відсутні і те, що він ним керував є тільки припущенням працівників поліції нічим не закріплене. Також, на думку представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Бебешко А.С., матеріалами адміністративного провадження та доданого відеозапису до нього, об`єктивно не підтверджено доказами здобутими у спосіб та у порядок передбачений законом, те, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом. Разом з тим, представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності звертає увагу на те, що зазначення в протоколі працівниками поліції, те що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом є лише їх припущенням, яке не підтверджено доказами.

Вислухавши заперечення ОСОБА_1 та його представника адвоката Бебешка А.С вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкове і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, суперечить іншим матеріалам справи про адміністративне правопорушення, оскільки відомості, зазначені у ньому, належним чином не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Так, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №513180 від 22.06.2023 року та рапорту підставою для пред`явлення поліцейським вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів.

Згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП підставою для направлення водія для проходження відповідного огляду є наявність ознак перебування його у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Для встановлення складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно установити наявність двох обставин, а саме: 1) що особа керувала транспортним засобом; 2) ця особа знаходилась в стані алкогольного сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час здійснення відеозапису нагрудної камери поліцейського, запис з якої був досліджений судом, зафіксовано, що автомобіль весь час стоїть біля в`їзду у двір буд. АДРЕСА_1 . Працівники поліції починають спілкуватися з ОСОБА_1 з приводу їх виклику, з`ясовує у останнього чи викликав він поліцію. Після тривалого спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 .Ю останні повідомляють ОСОБА_1 про те, що у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та пропонують йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці, на що останній спочатку відмовляється та пояснює працівника патрульної поліції, що у цьому не має потерпи, так як він транспортним засобом не керував та він стоїть вже декілька днів припаркований на одному місці, потім погоджується. З відеозапису вбачається, що працівники поліції з ОСОБА_1 чекають на інший екіпаж поліції, який повинен привести спеціальний прилад для проходження огляду на стан сп`яніння на місці «Драгер». Після того, як працівниками патрульної поліції іншого екіпажу доставлено спеціальний прилад «Драгер», працівники поліції, які прибули на виклик, пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці, на що ОСОБА_1 відмовляється та повідомляє, що він не буде проходити огляд на стан сп`яніння на місці, так як в цьому не має потреби, він транспортним засобом не керував. Також на пропозицію працівників поліції пройти медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовляється від проходження такого, через те, що він не керував транспортним засобом.

Відеозапис не повністю відображає подію, на відеозаписі не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та взагалі руху транспортного засобу. З відеозапису не зрозуміло, чи були взагалі підстави для проходження огляду на стан сп`яніння саме ОСОБА_1 .

З відеозапису вбачається, що працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно нього буде складено протокол за ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 не оспорює факту того, що він вживав алкогольні напої в цей день, про що і повідомляє працівникам поліції, однак неодноразово звертає увагу працівників поліції, що не керував транспортним засобом. Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не визнавав, та на відеозаписі такий факт не зафіксований. Інші докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсутні. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та взагалі руху транспортного засобу останнього не зафіксовано.

Отже, належні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, відсутні.

Відповідно до положень статті 9 Конституції України, та статті 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог частини 2 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування пункту 2 статті 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже стаття 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення є необхідним застосування положення статті 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення прав захисту (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має право захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортнім засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Тобто основною умовою є те, що транспортний засіб повинен рухатись, а не стояти на місці.

У постанові від 20.02.2019 року Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду в рамках справи №404/4467/16-а зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Тобто транспортний засіб повинен переміщуватися в просторі.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху-для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, підтверджуючі вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в діях останнього складу даного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 8, 13, 16, 401,245, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Л.Л. Шрамко