Справа № 444/2419/23 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 33/811/1521/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 29 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн. в дохід держави.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 19.07.2023 року о 00 год. 30 хв. в с. Потелич вул. Центральна керував транспортним засобом марки Фольксваген Транспортер, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, враховуючи згоду водія, проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного засобу DragerAlcotest 6810, прилад № ARBL-0715, тест №2403, результат 1,30 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Жовківського районного суду Львівської області від 29 вересня 2023 року, скасувати її та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на такі доводи: в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 погодився із результатом огляду, що виключає закінчення процедури огляду; поліцейським не направлено ОСОБА_1 до найближчого медичного закладу та поліцейським не надано сертифікату та свідоцтво про повірку алкотестеру Драгер 6810, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження покликається на те, що судом в порушення ч.1 ст.285 КУпАП не було вручено (надіслано) постанову ОСОБА_1 та його захиснику.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Причини неявки суду не повідомив. Будь - яких заяв, клопотань від нього на час розгляду справи апеляційним судом не надходило.

За наведеного, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу за його відсутності, оскільки його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

23.11.2023 року до апеляційного суду надійшло клопотання фахівця у галузі права ОСОБА_2 про проведення судового засідання в режимі відео конференції з використанням власних технічних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження повноважень Кузьмін Є.О. посилається на копію договору про надання юридичних послуг № 09/09-23 від 09 вересня 2023 року, укладеного з ОСОБА_1 , копію диплома про отримання повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» та здобуття кваліфікації магістра з правознавства.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Рішенням Конституційного Суду України № 13-рп/2000 від 16.11.2000 року роз`яснено, що положення ч. 1 ст. 59 Конституції України слід розуміти як конституційне право підозрюва ного, обвинуваченого і підсудного при захисті від обвинувачення та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. При цьому положення ч. 1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за яким обмежується право на вільний вибір особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, як захисника своїх прав, крім адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Вказане рішення було ухвалене в листопаді 2000 року і відповідало положенням діючої на той час редакції Конституції України. В той же час Законом № 1401-VIII від 02.06.2016 року Конституцію України доповнено ст. 131-2, відповідно до якої виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Цим же Законом розділ XV «Перехідні положення» Конституції України доповнено п. 16-1, згідно з яким представництво за ст. 131-2 виключно адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, відповідно до положень ст. 131-2 Конституції України, яка є нормою прямої дії, з 1 січня 2018 року виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в судах апеляційної інстанції.

Згідно відомостей сайту Єдиного реєстру адвокатів України, який є в загальному доступі, право ОСОБА_2 на заняття адвокатською діяльністю зупинено згідно п.3 ч.1 ст.31 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 21 липня 2023 року по 21 січня 2024 року на підставі рішення № 115/2023 дисциплінарної палати КДКА Київської області від 21 липня 2023 року, та внаслідок чого не є особою, яка може здійснювати захист ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення в суді апеляційної інстанції.

Відтак враховуючи те, що представництво у судах здійснюється виключно адвокатом, а право на заняття адвокатською діяльністю у Кузьміна Є. О. зупинено, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про проведення відеоконференції.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Вважаю, доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, а тому погоджуюсь з тим, що такий строк пропущений з поважних причин та його слід поновити.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 474427 від 19.07.2023 року; квитанцією приладу DragerAlcotest 6810, прилад № ARBL-0715, тест №2403, результат 1,30 проміле, записами з відеокамер, а також іншими матеріалами справи.

Перевіряючи доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не погодився з результатом огляду та повинен був бути доставлений до медичного закладу, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки як убачається з відеозапису, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Драгер, на що останній погодився. Після походження огляду працівник поліції озвучив, що результат огляду становить 1,30 проміле, при цьому ОСОБА_1 будь-яких заперечень щодо результату не висловлював.

За таких обставин, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не погодився з висновками огляду за допомогою газоаналізатора та його не направлено для проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, є безпідставними, оскільки одразу після проходження огляду він не повідомляв працівників поліції про категоричну незгоду з результатами огляду.

Суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких доводів апелянта та розцінює їх як обраний спосіб захисту та спробу уникнути від відповідальності.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції не надали для ознайомлення сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, не є слушними, оскільки за змістом п. 5 Розділу 2 Інструкції саме на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

В свою чергу, матеріали справи та наявний відеозаписи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 висловлював вимогу про таке, і поліцейським її було проігноровано.

Інші аргументи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ці аргументи не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування постанови суду.

На переконання апеляційного суду, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Жовківського районного суду Львівської області від 29 вересня 2023 року.

Постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 29 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк