Провадження № 3/521/618/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року місто Одеса

Cуддя Малиновського районного суду м. Одеси Мирончук Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно до протоколу, 06.08.2022 року о 22 годині 01 хвилин, в м. Одесі, по вул. Тираспольське шосе, 22/8, водій ОСОБА_1 керувала т/з Toyota Camry, р. н. НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу Драгер ARLM 0411 результат 1,40 проміле.

За даним фактом співробітниками УПП в Одеській області ДПП відносно водія ОСОБА_1 було складено протокол, серії ААД № 359961, від 06.08.2022 року, про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання водій ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи обізнана, про що свідчить подане нею клопотання про відкладення розгляду справи та проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а. с. 60-62).

Будь-яких інших пояснень щодо суті справи, які були б підтверджені відповідними доказами, ОСОБА_1 до суду не надала, хоча судом неодноразово за заявами водія ОСОБА_1 було відкладено розгляд справи.

Так, справу було призначено до розгляду на 27.09.2022 року.

Проте, на електронну пошту суду 26.09.2022 року надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та надання їй часу для вивчення матеріалів справи (а.с.19).

Суд задовольнив заяву ОСОБА_1 та відклав розгляд справи на 18.10.2022 року.

У призначений до розгляду справи день, 18.10.2022 року ОСОБА_1 прибула до суду, але написала заяву про відкладення розгляду справи (а.с.36).

Суд і на цей раз задовольнив заяву ОСОБА_1 та відклав розгляд справи на 25.10.2022 року, про що ОСОБА_1 була повідомлена належним чином (а.с.37).

21.10.2022 року ОСОБА_1 прибула до суду та ознайомилась з матеріалами справи, про що особисто написала (а.с.40).

Проте, не зважаючи на вказане, 24.10.2022 року на електронну адресу суду надійшла заява від ОСОБА_1 про чергове відкладення розгляду справи та про те, щоб суд виніс ухвалу про проведення засідання в режимі відеоконференції (а.с.41-43) хоча, діючими нормами КУпАП не передбачено винесення судом ухвал.

Проте, суд відклав розгляд справи та надав час ОСОБА_1 надати по справі докази та прибути до суду.

Однак, не зважаючи на зазначене, у призначений день розгляду справи, а саме - 15.02.2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про чергове відкладення розгляду справи та про те, щоб суд виніс постанову про проведення засідання в режимі відеоконференції (а.с.60-62), у задоволенні якого судом було відмовлено (а. с. 67).

У зв`язку з цим, суд зазначає, що статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення, від 03.04.2008р., у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Зважаючи на вказане, суд зазначає, що неявка особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, яка належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, не є перешкодою для розгляду справи.

За наведених обставин, з метою дотримання граничних та розумних строків розгляду справи, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 в черговий раз не з`явилась в судове засідання, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у її відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, законодавцем перебачено відповідальність водія за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Вина водія ОСОБА_1 за складеним протоколом про адміністративне правопорушення, серії ААД № 359961, від 06.08.2022 року, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: чеком приладу Драгер ARLM 0411, від 06.08.2022 року, відеозаписами з місця події та іншими документами.

Як вбачається з наявних в справі відеозаписів, на початку спілкування співробітників поліції з ОСОБА_1 , остання вказувала, що вона не перебувала за кермом т/з.

Проте, в подальшому ОСОБА_1 вказала, що «осьо магазин, я до магазину припаркувалася і хочу піти до магазину... там ми заночуємо» (часовий проміжок, що відповідає реальному часу з 22:10:14 по 22:10:25 годин).

Далі, на запитання співробітника поліції «Що вживали?», - ОСОБА_1 вказала «Пиво» (часовий проміжок, що відповідає реальному часу з 22:14:10 по 22:14:12 годин).

Крім того, в часовому проміжку, що відповідає реальному часу з 22:15:56 по 22:16:00 годин, ОСОБА_1 вказала: «Якщо б чоловік це не зробив, ми б з дитиною не поїхали».

Зазначене та встановлене судом вказує на те, що ОСОБА_1 фактично визнала факт перебування її за кермом т/з, та первинне твердження про не перебування за кермом т/з вказує на намір водія ухилитися від відповідальності.

Також, факт перебування ОСОБА_1 підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_2 (а. с. 8).

Окрім того, на відеозаписах зафіксовано пропозицію співробітника поліції водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що вона погодилась. За результатами проведеного водію ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, прилад Драгер ARLM 0411 показав результат 1,40 проміле (а. с. 4).

Крім того, як вже було зазначено суддею, на відеозаписах ОСОБА_1 при спілкуванні з співробітниками поліції визнала факт вживання алкогольних напоїв та вказала співробітнику поліції що вживала: «Пиво».

Таким чином, суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_1 своїми діями скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Оскільки, під час розгляду справи встановлена вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і остання підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Статтею 23 КУпАП законодавцем передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Визначаючи міру відповідальності правопорушника за скоєне правопорушення, суддя приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, його наслідки.

Отже, враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , ступінь її вини, відсутність обставин, що пом`якшують її відповідальність, вважаю за необхідне накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів.

Саме це стягнення буде необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання вимог законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню правопорушником нових правопорушень.

Відповідно до ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Вимогами ст. 4 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 гривень 80 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 23, 33, 279, 283, 284, 287, 401 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір, у розмірі у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, в разі не сплати у встановлений строк штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів, з дня винесення постанови.

Суддя: Н.В. Мирончук