КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1350/2023
Головуючий в суді І інстанції Луценко О.М.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 березня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кучерука Максима Васильовича, розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 08 лютого 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 08 лютого 2023 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 496,20 грн.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 17 жовтня 2022 року о 23 год. 40 хв. в м. Києві на пр-ті С.Бандери 20-б, керуючи транспортним засобом Nissan Murano д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя, від проходження у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із даною постановою, ОСОБА_1 17 лютого 2023 року подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказав на те, що постанова прийнята з порушенням вимог закону, докази досліджені неповністю, висновки суду, викладені в постанові, не відповідають обставинам справи.

В основу оскаржуваної постанови були покладені пояснення поліцейського ОСОБА_2., який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 керував автомобілем Nissan Murano д.н.з. НОМЕР_1 в комендантську годину, його автомобіль було зупинено з приводу з`ясування дозволу на пересування містом в заборонений час, однак водій ОСОБА_1 , побачивши автомобіль патрульних, припаркувався на парковці торгового центру та змінив місце розташування з водійського сидіння на пасажирське. Однак такі обставини та пояснення поліцейського повністю спростовуються відеозаписами з нагрудних відеокамер поліцейських, які суд в судовому засіданні не досліджував, хоча і послався на них в постанові. На відеозаписі зафіксовано, що двоє поліцейських підходять до автомобіля з правого боку та стукають у скло правих дверей. У цей час відкриваються задні праві двері автомобіля, де знаходиться ОСОБА_1 у положенні сидячи та накритий ковдрою. Працівники поліції просять вийти його та надати документи. ОСОБА_1 виходить та говорить, що він спить і запитує причину перевірки (2 хв. 30 сек.). Поліцейські починають говорити, що вбачають у нього як у водія ознаки алкогольного сп`яніння, вислухавши це, на 6 хв. 00 сек. ОСОБА_1 говорить, що не був за кермом. Однак поліцейський перевіряє якусь інформацію в планшеті та стверджує, що відносно ОСОБА_1 уже складався протокол по ст. 130 КУпАП, на що на 7 хв. 00 сек. отримує відповідь від ОСОБА_1 , що він автомобілем не керував. На 8 год. 00 сек. між ОСОБА_1 та поліцейським розпочинається словесна перепалка, у ході якої ОСОБА_1 стверджує, що він спав, а поліцейський займається свавіллям. У подальшому ситуація неодноразово повторюється.

На 16 хв. 22 сек. до місця події приїхав заступник начальника роти УПП в м. Києві ДПП. На 17 хв. 50 сек. ОСОБА_1 надає йому пояснення про те, що був у боулінгу, рукою вказує на торговий центр, на парковці якого знаходиться, автомобіль стояв запаркований, потім вийшов з торгового центру, оскільки було пізно та він був у стані алкогольного сп`яніння, то ліг спати в авто, за кермом не їхав, спав в автомобілі. Коли прийшли поліцейські, автомобіль не рухався. У цей час поліцейський ОСОБА_2 починає розповідати заступнику начальника роти, що він переслідував цей автомобіль і заїхав на парковку відразу за ним приблизно через дві секунди. Однак на 25 хв. 13 сек., коли ОСОБА_1 відходить у бік від поліцейських, цей же поліцейський ( ОСОБА_2 ) починає тихо говорити заступнику начальника роти, що вони (патруль) ОСОБА_1 реально не зупиняли. Оскільки поліцейський говорив тихо, то він тричі повторив, що вони ОСОБА_1 не зупиняли, допоки заступник начальника роти його почув. Протягом усього часу відеозапису працівники поліції по рації просять надати відео з камер спостереження «Безпечне місто», на якому зафіксовано, як автомобіль ОСОБА_1 рухається перед заїздом на парковку, однак ні на місці події, ні до суду не було надано будь-якого доказу, що автомобіль ОСОБА_1 рухався, а ОСОБА_1 ним керував.

Посилався на положення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року, і що з моменту запису автомобіль ОСОБА_1 знаходився в нерухомому стані (запаркований на парковці торгового центру), а сам ОСОБА_1 перебував на задньому сидінні, накритий ковдрою. Отже, відеозапис не містить фіксації руху автомобіля та керування таким автомобілем ОСОБА_1 , а також спростовує наявність в діях ОСОБА_1 правопорушення. І навпаки відеозаписом як об`єктивним доказом у справі, повністю спростовуються обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, в рапорті поліцейського та відомості, які він зазначив в судовому засіданні.

Однак суд першої інстанції у ході розгляду справи та прийняття оскаржуваної постанови не врахував принципу презумпції невинуватості та переклав обов`язок доведення невинуватості на ОСОБА_1 , зазначивши, що будь-яких доказів непорушення водієм п. 2.5 ПДР не надано.

Вказував, що не відповідає дійсності твердження, зазначене в оскаржуваній постанові, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що підтверджується відеозаписом. На відеозаписі зафіксована відмова від проходження огляду на місці з підстав того, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, а спав у ньому, водночас факту відмови від медичного огляду відеозаписом не підтверджується.

Також як обставину винуватості ОСОБА_1 судом зазначено, що ОСОБА_1 за власною ініціативою до медичного закладу для проходження огляду не звертався. Звернення ОСОБА_1 з власної ініціативи до медичного закладу з метою огляду на стан сп`яніння не передбачено і не може бути як доказом вини, так і доказом невинуватості. Також суд не врахував, що оформлення адміністративних матеріалів відбувалося у комендантський час, і поїздка до лікарні в період з 23:00 до 05:00 для пересічної людини є неможливою.

Окремо з відеозапису вбачається, що направлення на огляд ОСОБА_1 до КНП КМКНЛ «Соціотерапія» (а. с. 3) та постанова про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а. с. 4) на місці та до оформлення протоколу про адміністративне правопорушення не складалися та ОСОБА_1 з ними ознайомлений не був.

Також на відеозаписі зафіксований реальний час, у який відбуваються події. Із відеозапису вбачається, що складення протоколу поліцейським відбувалося з 18 жовтня 2022 року в період часу з 00:05 год. до 00:23 год. Таким чином, цей же поліцейський ніяк не міг скласти постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП 18 жовтня 2022 року о 00:10 годині, оскільки в цей час він складав протокол. Водночас, у період часу з 23:31 17 жовтня 2022 року до 00:26 18 жовтня 2022 року відбувається спілкування з ОСОБА_1 і під час цього спілкування направлення до КНП КМКНЛ «Соціотерапія» йому не оголошується, екземпляр направлення йому не вручається. Отже дані документи були долучені до справи без участі ОСОБА_1 та після складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно, датовані «задніми» датою та часом.

На підставі вищевикладеного просив скасувати постанову Оболонського районного суду міста Києва від 08 лютого 2023 року та закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Кучерука М.В., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Ухвалюючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції визнав доведеним те, що останній вчинив правопорушення, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у час, місці та за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Між тим, такий висновок суддею зроблений на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок їх неналежної оцінки і погодитись з цим висновком не можливо.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поліцейськими надано:

протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 370891, складений 18 жовтня 2022 року о 00:20, згідно якого ОСОБА_1 17 жовтня 2022 року о 23 год. 40 хв. в м. Києві по пр-ту С.Бандери, 20-б керував автомобілем Nissan Murano д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, почервоніння обличчя. Водій від проходження в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП;

направлення на огляд до КНП КМКНЛ «Соціотерапія» водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 17 жовтня 2022 року 23:53, з відміткою про те, що водій ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я не доставлявся;

рапорт поліцейського Корзаченка Олександра на ім`я начальника УПП в м. Києві ДПП від 18 жовтня 2022 року про те, що 17 жовтня 2022 року, перебуваючи у складі екіпажу Рубін-504 о 23:40, патрулюючи в м. Києві по пр-ту С.Бандери, було помічено автомобіль Nissan Murano д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався зі сторони вул. Богатирська в напрямку Північного мосту. Було прийнято рішення його зупинити, так як вказаний автомобіль рухався в комендантську годину, даний транспортний засіб, який рухався по проспекту С.Бандери, заїхав на парковку ТЦ Смарт Плаза за адресою пр-т. С.Бандери 20-б. Заїжджаючи на парковку, за вищевказаним транспортним засобом, було виявлено, що даний автомобіль зупинився, а водій, який знаходився за кермом, вийшов з автомобіля та перемістився на заднє пасажирське сидіння. В подальшому було встановлено особу водія, яким виявився ОСОБА_1 . У водія ОСОБА_1 під час спілкування було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Водію було запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння в медичному закладі «Соціотерапія» або за допомогою приладу «Драгер», на що водій відмовився. На водія було складено адміністративні матеріали, а саме постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП та протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВАБ № 553260, складеної 18 жовтня 2022 року о 00:10, згідно якої ОСОБА_1 18 жовтня 2022 року о 23:40 в м. Київ по пр-ту С.Бандери 20-б керував транспортним засобом Nissan Murano д.н.з. НОМЕР_1 та не пред`явив для перевірки посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП;

відеозапис з бодікамери.

Судом першої інстанції було заслухано пояснення ОСОБА_1 , який пояснив, що 17 жовтня 2022 року приблизно о 23:00 спав у власному транспортному засобі Nissan Murano д.н.з. НОМЕР_1 на задньому пасажирському сидінні, прокинувся від стуку у скло патрульного поліцейського; перед цим увечері він поїхав до розважального закладу по пр-ту С.Бандери, 20-б, після закриття закладу вийшов з нього та розмістився у власному авто і заснув, потрапити додому він не міг, так як була комендантська година. Патрульний поліцейський та його напарник почали пропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу. Від проходження огляду на стан сп`яніння він відмовився, так як не керував транспортним засобом.

Також суд першої інстанції заслухав пояснення поліцейського ОСОБА_2 , який пояснив, що ОСОБА_1 керував автомобілем Nissan Murano д.н.з. НОМЕР_1 в комендантську годину, його автомобіль було зупинено з приводу з`ясування дозволу на пересування містом в заборонений час. Водій ОСОБА_1 , побачивши патрульний автомобіль, припаркувався на парковці торгового центру та змінив місце розташування з водійського сидіння на пасажирське.

За змістом ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчиненні адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності. При розгляді справи службові особи, що здійснюють розгляд, повинні керуватися виключно даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які вказують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. 2, 3, 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Також відповідно до п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», правопорушення за ст. 130 КУпАП вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Разом із тим, судом першої інстанції під час розгляду справи не звернуто увагу, що з доказів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що транспортний засіб ОСОБА_1 не знаходився під його керуванням, а був припаркований, натомість інспектором поліції ініційовано притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, хоча доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом на місці складання протоколу інспектором поліції у матеріалах справи немає.

Так, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських не було зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Із відеозапису вбачається лише, що ОСОБА_1 , який знаходиться, сидячи під ковдрою на задньому пасажирському сидінні з правого боку, в салоні припаркованого на парковці торгового центру автомобіля Nissan Murano д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_1 , при цьому транспортний засіб працівниками поліції не зупинявся, про що поліцейський сам повідомляє іншого працівника поліції на відеозаписі з бодікамери, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, долученому до матеріалів справи, а саме на 25 хв. 13 сек. відеозапису, повторюючи декілька разів, що вони ОСОБА_1 «реально не зупиняли».

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та рапорт поліцейського не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться їй в вину, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282).

Наведених обставин суд першої інстанції не врахував, в зв`язку з чим неправильно застосував ч. 1 ст. 130 КУпАП і безпідставно наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд також враховує положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), згідно яких у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Разом із тим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 370891 всупереч вимогам ст. 256 КУпАП не зазначено повністю об`єктивну сторону правопорушення, оскільки відсутні дані про те, від проходження чого відмовився водій в установленому законом порядку.

Розглянувши справу за умов невідповідності викладеної в протоколі фабули адміністративного правопорушення істотним ознакам складу правопорушення, суд першої інстанції фактично відшукав докази на користь обвинувачення.

Крім того, встановивши з відеозапису, долученого до матеріалів справи, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який був запропонований працівниками поліції, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що після отримання такої відмови від ОСОБА_1 працівники поліції не запропонували йому проходження огляду в медичному закладі, що вважається порушенням вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 7 Інструкції № 1452/735, п. 6 Порядку № 1103, а послався на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 370891 зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Разом із тим, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 370891 такої інформації в дійсності не зазначено, а отже суд самостійно відредагував фабулу адміністративного правопорушення.

Також як обставину винуватості ОСОБА_1 судом зазначено, що ОСОБА_1 за власною ініціативою до медичного закладу для проходження огляду не звертався. Судом першої інстанції не звернуто уваги, що звернення ОСОБА_1 з власної ініціативи до медичного закладу з метою огляду на стан сп`яніння не передбачено, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, і не може бути як доказом вини, так і доказом невинуватості, оскільки відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також суд не врахував, що оформлення адміністративних матеріалів відбувалося у комендантський час, а відтак і неможливість поїздки до лікарні в період з 23:00 до 05:00.

Судом першої інстанції також не звернуто увагу на хронологічні невідповідності документів, оформлених працівниками патрульної поліції в даній справі. Так, із відеозапису вбачається, що складення протоколу поліцейським ОСОБА_2 відбувалося з 18 жовтня 2022 року в період часу з 00:05 год. до 00:23 год. Таким чином, цей же поліцейський ніяк не міг скласти постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП 18 жовтня 2022 року о 00:10 годині (а. с. 5), оскільки в цей час він складав протокол. Водночас, у період часу з 23:31 17 жовтня 2022 року до 00:26 18 жовтня 2022 року відбувається спілкування поліцейських з ОСОБА_1 і під час цього спілкування направлення до КНП КМКНЛ «Соціотерапія» йому не оголошується, екземпляр направлення йому не вручається. Наведене дає підстави для висновку, що дані документи були долучені до справи без участі ОСОБА_1 та після складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення відповідний запис про відсторонення від керування автомобілем відсутній, як і відсутні в матеріалах справи протокол про відсторонення від керування автомобілем, або передачу його для керування іншій особі, що також ставить під сумнів обставини, викладені у протоколі щодо ОСОБА_1 .

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Суд першої інстанції у ході розгляду справи та прийняття оскаржуваної постанови не врахував принципу презумпції невинуватості та переклав обов`язок доведення невинуватості на ОСОБА_1 , зазначивши, що будь-яких доказів непорушення водієм п. 2.5 ПДР не надано.

Дослідивши всі докази у провадженні, в їх сукупності, слід визнати, що вони є суперечливими, а тому не можуть бути розцінені як такі, що беззаперечно вказують на доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 08 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.