Справа № 456/5520/23
Провадження № 3/456/2691/2023
ПОСТАНОВА

іменем України

15 листопада 2023 року місто Стрий Львівської області

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю особи, який притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши справу за матеріалами, котрі надійшли від Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Івашківці Самбірського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , фізичної особи-підприємця (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ), з спеціальною технічною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх осіб, визначеними законодавством України пільгами не користується, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягався,

за ч. 1 ст. 41 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , будучи фізичною особою-підприємцем, в порушення вимог частин 1, 3, 5, 9 ст. 29 КЗпП України, якими визначено, що до початку роботи роботодавець зобов?язаний в узгоджений із працівником спосіб поінформувати працівника про: 1) місце роботи (інформація про роботодавця, у тому числі його місцезнаходження), трудову функцію, яку зобов?язаний виконувати працівник (посада та перелік посадових обов?язків), дату початку виконання роботи; 3) права та обов?язки, умови праці; ???5) правила внутрішнього трудового розпорядку або умови встановлення режиму роботи, тривалість робочого часу і відпочинку, а також про положення колективного договору (у разі його укладення); 9) процедуру та встановлені цим Кодексом строки попередження про припинення трудового договору, яких повинні дотримуватися працівник і роботодавець, в ході проведення 12.10.2023 року позапланового заходу зі здійснення державного контролю у формі перевірки на предмет додержання законодавства про працю, не надав документів, котрі б свідчили про отримання працівником ОСОБА_2 повної інформації до початку роботи про трудову функцію, яку він зобов?язаний виконувати (перелік посадових обов?язків), права та обов?язки, умови праці, правила внутрішнього трудового розпорядку або умови встановлення режиму роботи, тривалість робочого часу і відпочинку, а також про положення колективного договору (у разі його укладення), тривалість щорічної відпустки, умови та розмір оплати праці, процедуру та встановлені КЗпП строки попередження про припинення трудового договору, яких повинні дотримуватися вказані працівник і роботодавець. Він же, у порушення вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», якою визначено, що у період дії воєнного стану порядок організації діловодства з питань трудових відносин, оформлення і ведення трудових книжок та архівного зберігання відповідних документів у районах активних бойових дій визначається роботодавцем самостійно, за умови забезпечення ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та витрат на оплату праці, в ході проведення 12.10.2023 року позапланового заходу зі здійснення державного контролю у формі перевірки на предмет додержання законодавства про працю, не надав документів, котрі б свідчили про ведення ним табеля обліку робочого часу та відомостей на виплату заробітної плати, що свідчить про те, що не забезпечено ведення достовірного обліку виконуваної працівником ОСОБА_2 роботи та обліку витрат на оплату праці. Ним же повідомлено, що ведеться внутрішньогосподарський зошит, в якому фіксуються усі витрати, в т.ч. заробітна плата. Він же, у порушення вимог абзацу 1 ч. 1 ст. 38 КЗпП України, за змістом якої трудовий договір, укладений на невизначений строк, розривається працівником без письмового попередження роботодавця за два тижні (крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 38 К3пП), розірвав договір з працівником ОСОБА_2 не за два тижні, так як останній звільнений 25.09.2023 року згідно наказу № 3 від 25.09.2023 року, а заява подана ним 20.09.2023 року.

ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, будучи належно та завчасно повідомленим про місце, дату та час судового розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, у судове засідання з`явився, після роз`яснення йому положень ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП свою вину у порушенні інкримінованих йому вимог законодавства про працю визнав. Пояснив, що справді являється фізичною особою-підприємцем, та при здійсненні підприємницької діяльності допустив означені в протоколі про адміністративне правопорушення порушення, зокрема, й щодо працівника ОСОБА_2 .. Повідомив, що у подальшому більше таких дій допускати не буле, з новим працівником виправить усю ситуацію.

Суддя, заслухавши особу, який притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого висновку.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, в силу приписів диспозиції ч. 1 ст. 41 КУпАП, адміністративна відповідальність за цією нормо закону настає за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

За змістом пунктів 1, 3, 5, 9ч. 1 ст. 29 КЗпП України, порушення котрого інкримінується ОСОБА_1 , до початку роботи роботодавець зобов`язаний в узгоджений із працівником спосіб поінформувати працівника про місце роботи (інформація про роботодавця, у тому числі його місцезнаходження), трудову функцію, яку зобов`язаний виконувати працівник (посада та перелік посадових обов`язків), дату початку виконання роботи; права та обов`язки, умови праці; правила внутрішнього трудового розпорядку або умови встановлення режиму роботи, тривалість робочого часу і відпочинку, а також про положення колективного договору (у разі його укладення); тривалість щорічної відпустки, умови та розмір оплати праці; процедуру та встановлені цим Кодексом строки попередження про припинення трудового договору, яких повинні дотримуватися працівник і роботодавець.

У відповідності до ч. 1 ст. 38 КУпАП, порушення котрої також інкримінується ОСОБА_1 , працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», порушення котрої також інкримінується ОСОБА_1 , у період дії воєнного стану порядок організації діловодства з питань трудових відносин, оформлення і ведення трудових книжок та архівного зберігання відповідних документів у районах активних бойових дій визначається роботодавцем самостійно, за умови забезпечення ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та обліку витрат на оплату праці.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи про адміністративне правопорушення, особа, який притягається до адміністративної відповідальності, будучи фізичною особою-підприємцем, наведених вище вимог законодавства про працю не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, у розумінні наведених вище приписів статей 245, 251-252 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, зокрема такими?

-протоколом про адміністративне правопорушення № ЗХ/ЛВ/30180/078/П/ПТ, котрий складений 12.10.2023 року головним державним інспектором відділу з питань праці південного регіону Управління інспекційної діяльності у Львівській області Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Сироїжко О.Є. відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП у чіткій відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення законодавства про працю;

-актом Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 12.10.2023 року № ЗХ/ЛВ/30180/078, котрий складений за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;

-поясненнями ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, наданими ним під час судового розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, щодо виявлених під час перевірки обставин порушення ним як фізичною особою-підприємцем, що має найманого працівника, вимог законодавства про працю, які повністю кореспондуються з даними вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення та вказують на те, що він порушив названі вимоги законодавства про працю.

Беручи до уваги вищевикладене, суддя вважає, що у діях особи, який притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, оскільки останній, будучи фізичною особою-підприємцем, порушив вимоги пунктів 1, 3, 5, 9ч. 1 ст. 29, ч. 1 ст. 38 КЗпП України та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», що, власне й підтверджується наявними у цій справі матеріалами.

Отже, при накладені адміністративного стягнення на особу, який притягається до адміністративної відповідальності, суддя враховує обставини, визначені у ст. 33 КУпАП, та не вбачає, у розумінні ст. 35 цього Кодексу обставин, які обтяжують відповідальність останнього, а вбачає наявність у розумінні ч. 2 ст. 34 цього Кодексу обставини, яка пом`якшує його відповідальність, зокрема вчинення адміністративного правопорушення, у тому числі пов`язаного із порушенням вимог законодавства про працю, вперше, у зв`язку з чим, вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції, визначеної у ч. 1 ст. 41 КУпАП, - у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.. Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, який притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір особою, на якого накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, у матеріалах даної справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які дані, котрі б підтверджували звільнення особи, який притягається до адміністративної відповідальності, від сплати судового збору, а, відтак, слід стягнути судовий збір за винесення постанови про накладення на таку особу адміністративного стягнення, у розмірі 536 грн. 80 коп..

Керуючись статтями 8-9, 23, 33-35, 40-1, 41, 221, 245, 251-252, 268, 276, 279-280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або вислати особі, щодо якого її винесено, про що зробити відповідну відмітку у справі.

Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або вислати особі, який є потерпілим від адміністративного правопорушення, на його відповідне прохання про це.

З платіжними реквізитами для оплати штрафу в гривнях та справляння судового збору можна ознайомитись за вебсторінками: https://stm.lv.court.gov.ua/sud1323/gromadyanam/tax та https://stm.lv.court.gov.ua/sud1323/gromadyanam/paying.

Серед іншого, положеннями статей 307 та 308 КУпАП встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби та стягнення визначеного штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Строк пред`явлення даної постанови до виконання становить три місяці.

Суддя Володимир МИКИТИН