ПОСТАНОВА

Іменем України

16.01.2023 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 ,

за ст.122-4, 124, ч.1 ст.130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Жмеринського міськрайонного суду перебувають матеріали адміністративної справи щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за ознакою того, що він о 21 годині 00 хвилин 08.12.2022 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем "Volkswagen", державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Миру в с.Курилівці Жмеринського району Вінницької області, де був затриманий працівниками патрульної поліції. Стан його алкогольного сп`яніння встановлено медичним оглядом в КНП "Жмеринська ЦРЛ", результат якого 1,14‰.

Також на розгляд Жмеринського міськрайонного суду надійшли матеріали адміністративної справи щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП, за онаками того, що останній о 21 годині 00 хвилин 08.12.2022 року, керуючи автомобілем "Volkswagen", державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Миру в с.Курилівці Жмеринського району Вінницької області не врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого здійснив наїзд на паркан. Після цього ОСОБА_1 також залишив місце вказаної дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний.

В судове засідання 16.01.2023 року ОСОБА_1 за його належним викликом не з`явився, про поважність причин власної неявки суду не повідомив. Його неявка у відповідності до положень ч.2 ст.268 КУпАП не перешкоджає розгляду даної справи.

Вивчивши матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

За змістом ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність у випадку залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно з диспозицією ст.124 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оглядом матеріалів об`єднаних в одне провадження адміністративних справ наразі встановлено, що вказані в обох протоколах про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП (а.с.1,20) дати та час вчинення протиправних дій 08.12.2022 року о 21 годині 00 хвилин вочевидь не відповідають даті вчинення 07.12.2023 року протиправних дій, що вказані у висновку щодо результатів медичного огляду від 07.12.2022 року №523, схемі місця ДТП, письмових поясненнях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , та свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від 07.12.2022 року (а.с.6,7,8,9,21), а також протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, не містить вказівки щодо пошдження певного матеріального об`єкту, обставини чого наведеною диспозицією статті адміністративного закону визначено обов`язковою кваліфікуючою ознакою, тому дані протоколи визнаються судом неналежними доказами.

Крім того, суд визнає недопустимим доказом протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП, щодо ОСОБА_1 (а.с.38), у якому хоча й зазначена вірна дата вчинення останнім протиправних дій, проте щодо цих відомостей міститься очевидне виправлення, які заздалегідь не посвідчено, за наслідком чого не є безспірним здійснення цього виправлення до моменту того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено, при тому що після такої дії останнього виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення не допускаються згідно п.7 розділу ІІ Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів в органах поліції, затвердженого наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376.

У відповідності до положень п.1 ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, зокрема з метою виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно п.п.1 п.2 п.5 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення працівниками поліції здійснюється застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до вимог п.2,5 розділу ІІ вказаної Інструкції портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

При цьому, доданий до матеріалів справи диск із відеозаписом (а.с.16) не містить відомостей щодо його здійснення портативним відеореєстратором з огляду на відсутність у відеоряді даних про час та дату здійснення відеозапису; не має відомостей щодо зупинки безпосередньо поліцейським ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом, стосовно повідомлення поліцейським свого звання, підрозділу за місцем служби і власного прізвища, ім`я та по батькові, роз`яснення поліцейським прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, а відтак під час проведення даного огляду ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я та складанні висновку за результатами огляду останнього не є очевидною власне присутність поліцейського, безпосередньо яка у відповідності до вимог ч.4 ст.266 КУпАП передбачена неухилльно.

При цьому, згідно вимог ч.5 ст.266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним, а тому ці положення адміністративного закону підлягають врахуванню у даному випадку з наведених вище підстав.

Окрім цього, долучений до матеріалів адміністративної справи висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.12.2022 року стосовно ОСОБА_1 (а.с.6) суддею визнається недопустимим доказом, оскільки зазначений висновок не містить ані підпису обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду, ані відмітки про відмову від такого підпису; також не здійснено відповідне викреслення зайвого у п.10 вказаного висновку, а очевидні виправлення у його розділах 6,7, тобто включно щодо точної дати огляду не посвідчні у встановленому порядку. Також вказівка у розділах 8,12 прізвища, імені та по батькові лікаря/фельдшера, яким оглянута особа, а саме ОСОБА_4 , вочевидь не узгоджується із зображенням особи жіночої статі, яка за відомостями вказаного вище відеозапису єдина використовувала портативний алкотестер. Отже вказаний висновок складений і представлений суду не у неухильній відповідності до порядку, що передбачений Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, що згідно вимог п.22 даної Інструкції визначає недійсність такого висновку щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння.

Будь-які інші належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124, ч.1 ст.130 КпАП України, в матеріалах справи відсутні, включно з урахуванням того, що відсутність належно оформлених протоколів про відповідні адміністративне правопорушення не становить можливості встановленя вини певної особи у їх вчиненні та вирішення питання справедливого та об`єктивного притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 року в справі "Коробов проти України"), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року в справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п.161).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 29.02.2019 року №1-р/2019 наголошено, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, приймаючи до уваги, що справа про адміністративне правопорушення розглядається судом передусім на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, стосовно оформлення якого законом встановлено вимоги, обов`язкові до виконання усіма повноважними на його складання суб`єктами, недотримання яких унеможливлює об`єктивний та справедливий розгляд даної справи з незалежних від суду причин, вказані обставини становлять визначені законом підстави закриття провадження в даній справі у зв`язку з недоведеністю належними та допустимими доказами складу вказаних у протоколі правопорушень, передбачених ст.122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 , оскільки рішення суду не може грунтуватись на припущеннях та ухвалюватись за існування очевидних сумнівів у доведеності вини, що підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.221, п.1 ст.247, ст.252, 280, 283, 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з вісутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124, ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, потерпілим, до Вінницького апеляційного суду області через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.