Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/444/23 Головуючий у суді І-ї інстанції Шевченко І. М.
Категорія - 172-15 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2023 року. суддя Кропивницького апеляційного суду Онуфрієв В.М., за участю секретаря Сакари І.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Гонтара А.Д., потерпілої ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 20 вересня 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, начальника відділу оформлення допомог, військових пенсій та пільг заступника начальника сектору соціальних виплат, підполковника, зареєстрованого АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. на користь держави.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції старший лейтенант ОСОБА_1 , будучи начальником відділу оформлення допомог, військових пенсій та - заступником начальника сектору соціальних виплат Кіровоградського ОТЦК, в умовах особливого періоду, неналежним чином виконав обов`язки військової служби, а саме всупереч функціональних обов`язків, затверджених начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 14.12.2022 року, статей 1, 7, 20 Закону України «Про звернення громадян» не забезпечив належним чином розгляд звернення громадянки ОСОБА_2 , яке 16.06.2023 надійшло до ІНФОРМАЦІЯ_2 за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтував тим, що 20 вересня 2023 року не мав змоги бути присутнім у судовому засіданні. Рішення суду по пошті не отримав, а зміг отримати в суді лише 02 жовтня 2023 року. Також зазначив, що судом першої інстанції були грубо порушені його права на захист в суді, надавати пояснення, користуватися юридичною допомогою адвоката. Проведено розгляд без його участі. Крім того, вказує, що приймаючи рішення у цій справі, суд взагалі не розібрався в чому полягають його службові обов`язки і що в них немає обов`язку займатися роботою із зверненнями громадян, яка передбачена Законом України «Про звернення громадян», а відтак не допустив недбалого ставлення до військової служби та виконання своїх обов`язків. Розглядаючи дану справу, суд не врахував те, що права та інтереси ОСОБА_2 , які пов`язані із загибеллю її чоловіка, були порушені командуванням в/частини НОМЕР_1 , яке своєчасно не надало їй необхідні документи для реалізації її соціальних прав пов`язаних із загибеллю чоловіка. Виготовлення цих документів не залежить від ІНФОРМАЦІЯ_2 та від нього, а в/частина НОМЕР_1 не підпорядковується ІНФОРМАЦІЯ_2 . У даному випадку звернення(скарга) ОСОБА_2 , яке надійшло у прокуратуру, мало би бути направлено безпосередньо командиру в/частини НОМЕР_1 або його вищестоящому командуванню для вирішення по суті, так як саме вони повноважні підготувати та видати ОСОБА_2 необхідні їй документи. Будучи позбавленим можливості захищати свої права в суді, я не зміг пояснити суду, що в після надходження звернення ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , докладав всіх необхідних і можливих зусиль, щоб командування в/частини НОМЕР_1 підготувало та видало ОСОБА_2 необхідні їй документи. Для цього звертався у в/частину, телефонував. До теперішнього часу командування в/частини НОМЕР_1 не підготувало та не видало ОСОБА_2 необхідні їй документи пов`язані із загибеллю її чоловіка, мотивуючи це тим, що ще проводиться службова перевірка. Все це ще раз підтверджує, що ніякими своїми недбалими діями(бездіяльністю) він не порушив права ОСОБА_2 .. На підтвердження цього, ОСОБА_2 власноручно написала заяву, в якій вказує, що ніяких претензій до нього немає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, потерпілу ОСОБА_2 , яка підтримала апеляційну скаргу, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_1 під час винесення постанови 20 вересня 2023 року не був присутнім. Рішення отримав 02 жовтня 2023 року.

За таких обставин, строк на апеляційне оскарження даної постанови суду пропущений скаржником з поважних причин і тому підлягає поновленню.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч. 4 ст. 15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Недбалим ставленням до військової служби є несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).

Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування (примітка до ст.172-13 КУпАП).

Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

Статтями 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, відміно служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) в Україні настає особливий період.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який був продовжений та діє і по теперішній час.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції дослідивши матеріали справи та всі зібрані докази у їх сукупності правильно встановив дійсні фактичні обставини справи та дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Так, згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення від 15 вересня 2023 року №46 вбачається наступне адміністративне правопорушення.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який надалі продовжено до 15 листопада 2023 року.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.01.2021 року № 20 ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Функціональними обов`язками начальника відділу оформлення допомог, військових пенсій та пільг заступника начальника сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженими начальником Кіровоградського 0ТЦК та СП 14.12.2022 року, з якими 24.12.2022 був ознайомлений ОСОБА_1 , встановлено, що начальник відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат відповідає за загальний стан діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 та підлеглих міських (районних) ТЦК та СП стосовно організації роботи із забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України та членів їх сімей.

Начальник відділу оформлення допомог, військових пенсій та пільг - заступник начальника сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_2 з зобов`язаний: організовувати роботу відділу оформлення допомог, військових пенсій та пільг міських, районних ТЦК та СП із оформлення документів для призначення допомог, військових пенсій та пільг особам, звільненим з військової служби, та членам їх сімей згідно з чинним законодавством України, Положенням та Інструкцією, а також здійснювати контроль за її виконанням; розглядати звернення з питань оформлення допомог, військових пенсій та пільг особам, звільненим з військової служби, та членам їх сімей, що надходять в обласний ТЦК та СП, а також здійснювати особистий прийом відвідувачів із цих питань

08.06.2023 року громадянка ОСОБА_2 звернулась до Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону із зверненням щодо невиплати грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3

12.06.2023 року вказане звернення було направлено прокуратурою за належністю до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що листом від 12.06.2023 року за вих. № 5-4-1610 вих-23, було повідомлено заявницю

16.06.2023 року за вх. № 9489 Кіровоградським ОТЦК зареєстровано звернення громадянки ОСОБА_2 .

Не зворотній стороні звернення т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 написав резолюцію «розглянути за належністю», начальник сектору соціального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 написав резолюцію «п/к Бурчак, розібратися по суті, надати відповідь», тобто ОСОБА_1 визначено виконавцем за даним зверненням.

Військовій частині НОМЕР_1 було надіслано лист від 03.08.2023 року № 8789 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , у якому зазначено, що необхідно терміново направити на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 перелік документів, необхідних для соціальних виплат ОСОБА_2 . Додатками до листа зазначено: копію свідоцтва про смерть на 1 арк., копія лікарського свідоцтва про смерть № 19 на 1 арк., постанова про закриття кримінального провадження на 6 арк.

При цьому, відповідно до інформації про тимчасове виконання обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 03.08.2023 року обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 виконував ОСОБА_6 , а не ОСОБА_7 .

Крім того, відповідно до пояснень командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 лист від 03.08.2023 року № 8789 був фактично отриманий військовою частиною НОМЕР_1 засобами системи електронного документообігу 29.08.2023 року. Супровідні документи до запиту містили безпосередньо сам запит та звернення. Водночас, на адресу військової частини не надійшли додатки та супровідні документи перелічені у запиті. Відповідно до пояснень ОСОБА_2 станом на 15.09.2023 року офіційної відповіді від ІНФОРМАЦІЯ_2 заявниця не отримувала.

Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_4 всупереч нормам Закону України «Про звернення громадян» фактично надіслав звернення громадянки ОСОБА_2 за належністю до військової частини НОМЕР_1 через 53 робочих дні після отримання без додатків, при цьому, не повідомивши про це заявницю. Відповідальною особою за розгляд звернення є ОСОБА_1 .

Внаслідок неправомірних дій службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо порушення строків надання відповіді на звернення за вх. № 9489 від 16.06.2023 року порушено право ОСОБА_2 щодо забезпечення соціальних гарантій та соціальних гарантій інших членів її сім`ї.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 , долучених до матеріалів справи, зокрема зазначено, що при особистих зустрічах з ОСОБА_2 , остання неодноразово вказувала йому, що їй не потрібна письмова відповідь про відсутність документів на призначення допомоги, а потрібні самі документи. В зв`язку з великою завантаженістю в роботі (в червні надійшло 5 розподілів на виплату одноразової допомоги) та звільнення особового складу (4 особи), які відпрацьовуючи документи допускали помилки, з метою економії робочого часу він не вів письмову переписку з ОСОБА_2 та ВЧ НОМЕР_1 оскільки спілкувався особисто або за допомогою телефону. В період з 16.07.2023 року по 31.07.2023 року перебував у відпустці, після виходу з якою, особисто заніс 07.08.2023 року та передав у фінансову службу ВЧ НОМЕР_1 звернення від 03.08.2023 року за № 8789.

Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав без жодних зауважень та заперечень.

Відповідно до п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування соціальної підтримки», затвердженого постановою КМУ № 154 від 23.02.2022 року територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з п. 8 Положення завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є, виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, та членів їх сімей, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, забезпечують згідно із законодавством організацію соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів та членів їх сімей; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи; видають довідки громадянам про проходження військової служби, зокрема про період участі у бойових діях для врахування до стажу;виконують інші функції відповідно до законодавства.

ОСОБА_1 будучи начальником відділу оформлення допомог, військових пенсій та заступником начальника сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Відповідно до п. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та чинним законодавством України. Військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів. Зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися і керуватися Конституції України, неухильно виконувати вимоги військових статутів.

Проте, діючи всупереч інтересам служби, протиправно, на порушення наведених вище статутних та службових обов`язків, ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, вчинив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та зазначив, що при особистих зустрічах з ОСОБА_2 , остання неодноразово вказувала йому, що їй не потрібна письмова відповідь про відсутність документів на призначення допомоги, а потрібні самі документи. В зв`язку з великою завантаженістю в роботі (в червні надійшло 5 розподілів на виплату одноразової допомоги) та звільнення особового складу (4 особи), які відпрацьовуючи документи допускали помилки, з метою економії робочого часу він не вів письмову переписку з ОСОБА_2 та ВЧ НОМЕР_1 оскільки спілкувався особисто або за допомогою телефону. В період з 16.07.2023 року по 31.07.2023 року перебував у відпустці, після виходу з якою, особисто заніс 07.08.2023 року та передав у фінансову службу ВЧ НОМЕР_1 звернення від 03.08.2023 року за № 8789.

Проте, незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, і на це правильно послався у своїй постанові суд першої інстанції, повністю підтверджується зібраними по справі доказами, і зокрема: протоколом про військове адміністративне правопорушення від 15 вересня 2023 року № 46, яким підтверджується, що ОСОБА_1 будучи начальником відділу оформлення допомог, військових пенсій та заступником начальника сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи всупереч інтересам служби, протиправно, на порушення наведених вище статутних та службових обов`язків, ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, вчинив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду (а.с. 1-8); копією посвідчення офіцера серії НОМЕР_2 (а.с. 9-14); витягом із наказу Міністерства Оборони України від 26.01.2021 року № 20 (а.с.15); заявою ОСОБА_2 стосовно не виплати їй грошової допомоги (а.с.16); Дорученням Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 04.09.2023 №5-4-2542 (а.с 18-19); рішенням начальника від 16.06.2023 року із встановленим терміном виконання (а.с.24); функціональними обов`язками начальника відділу оформлення допомог, військових пенсій та заступником начальника сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.27-29); журналом реєстрації вхідних документів (а.с.31-33); поясненнями командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 в яких він зазначив, що запит від ІНФОРМАЦІЯ_3 №8789 від 03.08.2023 року, отримав 29.08.2023 року, крім того в запиті не містилось зазначених додатків (а.с.34); письмовими поясненнями ОСОБА_2 в яких зазначено, що її чоловік сержант військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , після цього 08.06.2023 року вона звернулась до Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону для отримання необхідних документів потім 16.06.2023 отримала відповідь від Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про направлення її звернення до ІНФОРМАЦІЯ_2 у кінці липня пішла до ІНФОРМАЦІЯ_2 там їй повідомили, що її зверненням займається ОСОБА_1 (а.с.35).

Крім того вина ОСОБА_1 також підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_3 яка в судовому засіданні апеляційної інстанції підтвердила порушення своїх прав, підтримала свої письмові пояснення від 15.09.2023 року, надані прокурору по даній справі (а.с. 35-36), та раніше подані нею заяви до Кіровоградського ОТЦК та до Кропивницької спеціальної прокуратури. Проте заявила, що претензій до ОСОБА_1 вона не має.

Вказані зібрані по справі докази є належними та допустимими, є взаємоузгодженими між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційної інстанції та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Сумніви у їх належності та достовірності у апеляційного суду не виникає.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції порушено права ОСОБА_1 і, зокрема, проведено судове засідання без його участі, є необґрунтованими та безпідставними.

Так, суд першої інстанції згідно матеріалів справи належним чином повідомляв ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток.

При цьому слід зазначити, що відповідно до частини 2 статті 268 КУпАП, участь особи, яка притягається до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, при розгляді справи не є обов`язковою.

Враховуючи положення ст.38 КУпАП, яка визначає строки накладення адміністративного стягнення.

А тому розгляд справи без участі ОСОБА_1 та винесення рішення не може вважатися порушенням його прав, оскільки він був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Також, при цьому апеляційний суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» в якому зазначено: «що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм провадження (…)».

Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. За таких підстав суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про необхідність провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 повністю мав можливість реалізувати своє право на участь у судовому засіданні на надання пояснень та заперечень, надання доказів у підтвердження своєї невинуватості.

Також, доводи викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що в його діях відсутній склад адміністративно правопорушення, є необґрунтованими та безпідставними.

Оскільки матеріали справи містять протокол про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, пояснення потерпілої ОСОБА_2 ( а. с. 35-36), журнал реєстрації, рішення начальника та інші докази, що узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що в діях ОСОБА_1 наявна вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував те, що права та інтереси ОСОБА_2 , які пов`язані із загибеллю її чоловіка, були порушені командуванням в/частини НОМЕР_1 , яке своєчасно не надало їй необхідні документи для реалізації її соціальних прав пов`язаних із загибеллю чоловіка, не заслуговують на увагу, так як з матеріалів справи вбачається, що зверненням ОСОБА_2 за рішенням начальника займався саме ОСОБА_1 із визначеним терміном для виконання, проте в зазначений термін не виконав належним чином в межах своїх функціональних обов`язків вказане звернення, у передбачений Законом строк, чим вчинив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду. Крім того відсутність претензій від потерпілої до ОСОБА_9 про, що вона заявила в судовому засіданні апеляційної інстанції та те, що вона підтримала апеляційну скаргу останнього, із урахуванням вищевказаних обставин справи та доказів, які повністю підтверджують його вину, та письмового пояснення і заяв самої потерпілої до Кіровоградського ОТЦК та Кіровоградської спеціальної прокуратури, які є в наявності в матеріалах справи, не можуть бути підставами для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції дослідивши зібрані докази по справі, із дотриманням вимог ст.245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини у справі, надав всім зібраним по справі доказам правильну юридичну оцінку, та дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність і діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При призначенні ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення районний суд у повній мірі врахував суспільно небезпечний характер вчиненого ним правопорушення в умовах особливого періоду, його особу та призначив справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., яке є достатнім для виправлення останнього, а також запобіганню вчинення ним, а так само іншими особами аналогічних правопорушень.

Порушень вимог КУпАП, які б стали підставою для скасування чи зміни по суті правильного винесеного судом рішення апеляційним судом не встановлено. Підстави для закриття провадження по справі відсутні.

Беручи до уваги вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду першої інстанції є законною обгрунтованою та мотивованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 20 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)