Справа № 163/1736/23 Провадження №33/802/762/23 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

з участю

представника митниці - Пойди Г.І.,

захисника ОСОБА_1 - Виш А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) - адвоката Виш Анжели Анатоліївни на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 26 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Респубілки Польща, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП невідомий, до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень.

Постановлено, що вирішення питання про долю вилучених за цим протоколом готівкових коштів в сумі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень віднесено до компетенції Волинської митниці в порядку виконання постанови.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору на рахунок UA0003480 в Казначействі України (ЕАП) (отримувач ГУК у Волинській області/місто Любомль, , код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу «судовий збір»).

Інспектор Волинської митниці склав протокол про те, що ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), який 04.08.2018 року через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ввіз на територію України транспортний засіб комерційного призначення - автобус марки "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 20 днів, а саме до 24.08.2018 року, перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу більше ніж на 30 діб, що було виявлено 28.06.2023 року в ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби на митному посту "Ягодин" Волинської митниці, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.6 ст.481 МК України.

Не погодившись із таким судовим рішенням захисник в поданій апеляційній скарзі вважає, що місцевий судом під час ухвалення судового рішення у даній справі неповно з`ясовано обставини справи, неналежно надано оцінку доказам у справі та порушено норми матеріального права, що в свою чергу призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) складу правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника, який апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, представника митниці, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Винуватість ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, відповідно до змісту протоколу № 0263/20500/23 повністю стверджена матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, витягом з модуля «Диспетчер зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску» програмного комплексу АСМО «Інспектор», письмовими поясненнями порушника, службовою запискою інспектора митниці.

Згідно з ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Суддя в оскаржуваній постанові проаналізував всі докази і дав кожному з них відповідну оцінку, вказавши які обставини ними підтверджуються чи спростовуються, та прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) є склад правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.

Так, згідно письмових пояснень ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) причиною невиконання зобов`язання про зворотне вивезення транспортного засобу порушник назвав поломку автобуса.

З приводу цих обставин та порушення відповідного строку ОСОБА_4 до митного органу не звертався, як і з даного приводу до митниці не звертався власник транспортного засобу.

Крім цього, у разі неможливості завершити тимчасове ввезення автобуса шляхом його реекспорту після закінчення транспортних операцій, для яких він був ввезений, ОСОБА_4 повинен був повідомити свого роботодавця про такі оставини, а у випадку продажу автобуса громадянину України, він повинен бути поміщений в інший митний режим, що допускається митним законодавством.

Отже, з досліджених матеріалів справи, можна зробити висновок, що автобус марки "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , був ввезений на територію України під приводом комерційного з його умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, з метою його продажу та без мети його подальшого реекспорту.

Тобто обставин, що об`єктивно та відповідно до закону перешкоджали б ОСОБА_5 виконати зобов`язання реекспорту транспортного засобу, або ж звернутися до митного органу із заявою про обставини, що унеможливлюють такий реекспорт, судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ч.6 ст.481 МК України набула чинності 22.08.2019 року, і ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, є необґрунтованими враховуючи таке.

Закон від 08.11.2018 року № 2612-VIII опублікований в газеті «Голос України» 24.11.2018 року і набрав чинності з наступного дня. При цьому зміни до ст.481 МК України вступали в дію через 180 днів з дня, наступного за днем опублікування.

Законом від 16.05.2019 року № 2725-VIII строк набрання чинності таких змін збільшено до 270 днів, тому редакція ч.6 ст.481 МК України є чинною з 22.08.2019 року.

Строк зворотного вивезення транспортного засобу за обставинами цієї справи збіг 24.08.2018 року, а з 25.08.2018 року почалась бездіяльність ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) щодо виконання обов`язку вивезення автомобіля за межі митної території України, яка тим самим утворює триваюче правопорушення.

Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винною особою або виявлення компетентним органом.

На момент свого початку протиправна бездіяльність строком понад 10 діб тягнула відповідальність за редакцією ч.3 ст.481 МК України, яка передбачала стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Незважаючи на прийняття і набрання чинності законом, який диференціював перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів і посилював відповідальність в залежності від конкретного строку перевищення, ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) до часу складення протоколу 28.06.2023 року своє зобов`язання не виконав і продовжував протиправну бездіяльність.

Отже, триваюче правопорушення, вчинене ОСОБА_6 ( ОСОБА_2 ) було виявлено 28.06.2023 року і таким чином вказана дата є моментом закінчення триваючого правопорушення.

Отже, вчинене ОСОБА_6 ( ОСОБА_2 ) триваюче правопорушення, яке виявлене на час дії нового закону, слід кваліфікувати за ч.6 ст.481 МК України.

Враховуючи доведеність вини порушника, передбачену законом санкцію та відсутність відомостей про місцезнаходження транспортного засобу, стягнення на ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) правильно накладено у вигляді штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень.

Постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.284, 294 КпАП України, ст.528 МК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), - адвоката Виш Анжели Анатоліївни залишити без задоволення.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 26 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в частині визнання останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гапончук