Справа № 346/2065/23
Провадження № 3/346/1226/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області

Валігурська Л.В.

за участю секретаря: Вербіщук О.Д.

розглянувши матеріали, які надійшли з Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Розділ, Львівська область, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ №784356 ОСОБА_1 20.04.2023 близько 18:00 години, в АДРЕСА_3 , висловлювався нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_2 , а також бив ногами вхідні двері, чим спричинив психологічне насильство.

Дії ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, заяв та клопотань у зв`язку з розглядом справи не подавав, по причини неявки суд не повідомив.

Вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на викладене судом не встановлено поважних причин неявки ОСОБА_1 до суду для розгляду справи, а тому вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення за відсутності останнього.

Потерпіла ОСОБА_2 під час судового розгляду пояснила, що у квартирі АДРЕСА_4 проживає її дочка. Вона з дочкою не проживає, оскільки працює за кордоном. На початку квітня 2023 року приїхала до дочки в гості.

Дочка останнім часом проживала однією сім`єю з ОСОБА_1 , але він її затероризував та залякав її дітей, тому вона зі свого по приїзді поставила вимогу, щоб він пішов з квартири дочки. Не зважаючи на це ОСОБА_1 декілька раз приходив і під дверима квартири влаштовував скандал, але вони його всередину не пускали. 20.04.2023 він вчергове з`явився і вже став погрожувати безпосередньо їй, вимагаючи, щоб вона пішла з квартири дочки. Зауважила, що дочка боїться ОСОБА_1 , а тому жодного разу поліцію не викликала і заяв на нього не подавала.

Окрім показань потерпілої, вина ОСОБА_1 згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення обґрунтована наступними дослідженими та перевіреними судом доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №784356 від 20.04.2023, який містить відомості, щодо дати, часу, місця та способу вчинення адміністративного правопорушення;

- терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №300459 від 20.04.2023, згідно якого ОСОБА_1 винесено терміновий заборонний припис строком на 10 діб з 19:35 години 20.04.2023 по 19:35 годину 30.04.2023;

- результатом аналізу №54, який проведений 20.04.2023 о 17:45 годині в КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, згідно якого результат тесту ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння позитивний 1,75 проміле;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення на іншу подію потерпілої ОСОБА_2 від 20.04.2023, з якого вбачається, що 20.04.2023 близько 18:00 години за адресою: АДРЕСА_3 , до вхідних дверей квартири прийшов колишній співмешканець її дочки ОСОБА_1 , який стукав руками та ногами по дверях та висловлювався її сторону нецензурними словами;

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 20.04.2023, з яких убачається, що 20.04.2023 близько 18:00 години в АДРЕСА_3 , до вхідних дверей її квартири, в якій також проживає дочка разом з двома неповнолітніми дітьми прийшов її колишній чоловік ОСОБА_1 та почав голосно стукати ногами по вхідних дверях та висловлювався в її сторону нецензурними словами;

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, складеною поліцейським Коломийського РВП від 20.04.2023, згідно висновків якого у ОСОБА_1 визначено рівень небезпеки, як низький.

Дослідивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з?ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За нормами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Спеціальним Законом, який визначає відповідні поняття, що застосовано у ст. 173-2 КУпАП, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII (далі Закон), відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 якого домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім?єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону).

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти (п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Державна політика у сфері запобігання та протидії домашньому насильству спрямована на забезпечення комплексного інтегрованого підходу до подолання домашнього насильства, надання всебічної допомоги постраждалим особам та утвердження ненасильницького характеру приватних стосунків (ч. 1 ст. 5 Закону).

Оцінюючи вищезазначені норми, слід зазначити, що не всі правовідносини, які виникають між батьками та колишніми співмешканцями їх дітей підпадають під дію Закону і можуть характеризуватись як такі, що виникли саме внаслідок домашнього насильства.

Так досліджені судом докази свідчать, що потерпіла ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_1 не проживала, жодних взаємних прав та обов`язків не мала. Конфлікт, який мав місце 20.04.2023 був обумовлений фактом спільного проживання ОСОБА_1 з дочкою потерпілої, проте матеріали справи не містять жодних відомостей про те, яка саме шкода психологічного або іншого характеру була їй завдана ОСОБА_1 , остання опитана не була і фактично потерпілою в рамках даної справи особою, уповноваженою на складання протоколу, не визнавалась.

Характер конфлікту, що мав місце між потерпілою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності фактично був обумовлений взаємними особистими неприязними відносинами, які у свою чергу Законом не регулюються і під ознаки правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП не підпадають.

Виходячи із диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення є настання певних наслідків від вчинення винною особою дій фізичного, психологічного чи економічного характеру по відношенню до потерпілого, а саме: завдання чи ймовірна можливість завдання шкоди фізичному чи психологічному здоров`ю особи, відносно якої вчинені такі дії. Отже не кожне психологічне насильство може завдати або завдає шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Обов`язок довести, що вчинене психологічне насильство могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали не свідчать про те, що дії ОСОБА_1 могли чи завдали шкоди психічному здоров`ю потерпілої. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що між сторонами в даному провадженні виникли конфлікті відносини, пов`язані із зустрічними претензіями один до одного, а тому дії ОСОБА_1 за ст. 173-2 КУпАП кваліфіковані не можуть бути.

У свою чергу Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Отже, в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 33, 173-2, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: Л.В. Валігурська