ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/6/23 Головуючий суддя І інстанції Карасава І. О.
Провадження № 33/818/428/23 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,

захисника - Бабаскіна К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 22 березня 2023 року стосовно ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на Державному підприємстві «Харківський бронетанковий завод», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановою встановлено, що 11 грудня 2022 року о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_1 в Харківській області, Харківському районі, с. Липці, вул. Покровська, 6 керував транспортним засобом AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі апелянт просить постанову скасувати, ухвалити нове рішення, яким адміністративне провадження закрити у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення та відсутності в діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом належними доказами не доведено, відеозапис таких даних не містить.

Транспортний засіб було зупинено без відповідних підстав.

Також апелянт вважає, що посилання судом на рапорт поліцейського як на доказ є недопустимим.

Таким чином апелянт робить висновок, що вина ОСОБА_1 не доведена.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу так і у закладі охорони здоров`я.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 , чи його захисник до суду не надали.

Апеляційний суд вважає, що обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 - «водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я»

На аркушах 2-3 матеріалів справи містяться пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких свідки підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки так і у закладі охорони здоров`я.

Що стосується відеозапису з нагрудних камер поліцейських, апеляційний суд зазначає наступне.

У рішенні суду є посилання на відповідний відеозапис.

Апелянт також посилається на відеозапис з нагрудних камер поліцейських.

З вказаного вбачається, що дійсно судом першої інстанції відеозапис досліджувався, мав доступ до відеозапису і ОСОБА_1 .

Проте під час підготовки справи до судового розгляду, було встановлено що файл з відеозаписом, який має знаходитись на диску - арк 7 справи, не відкривається.

У зв`язку з наведеним, суд апеляційної інстанції надіслав запит до поліції з метою отримати відеозапис та відповідно в разі потреби відтворити його та дослідити.

В подальшому, на адресу суду надійшла відповідь, згідно якої строк зберігання відеозаписів становить 30 діб, а тому надати запитуваний відеозапис немає можливості.

За таких обставин суд апеляційної інстанції не має можливості посилатись на відповідний доказ у справі, оскільки докази мають досліджуватися безпосередньо судом.

Попри вказане, у матеріалах справи міститься рапорт за підписом слідчого CВ Могилів Подільського РВП капітана поліції Олексія Утлікова.

У вказаному документі слідчий Олексій Утліков зазначив про те, що ним з капітаном поліції ОСОБА_4 здійснювалося патрулювання селища Липці Харківського району і на автодорозі було виявлено автомобіль AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який створив аварійну обстановку з автомобілем Збройних Сил України.

В подальшому, два вищезазначених автомобіля зупинилися на узбіччі автодороги та між водіями сталася суперечка.

Втрутившись у даний конфлікт було встановлено, що водієм автомобіля Ауді був ОСОБА_1 .

Під час спілкування було виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого було визвано екіпаж патрульної поліції.

Таким чином, з вказаного рапорту вбачаються фактичні покази свідка, який повідомляє про те, що саме в день події, ОСОБА_1 керував автомобілем Ауді та мав ознаки алкогольного сп`яніння. В подальшому прибув екіпаж патрульної поліції, який запропонував ОСОБА_1 пройти відповідний огляд на місці або проїхати в заклад охорони здоров`я, проте ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився.

Апеляційний суд наголошує, що такі покази можуть бути прийняті судом, оскільки капітан поліції ОСОБА_5 не виконував обов`язки, які покладені на патрульну поліцію, а відповідно і не мав відповідних повноважень, про що і свідчить складення протоколу саме патрульним поліцейським.

За таких обставин, вказана особа, здійснювала патрулювання вулиць селища Липці з метою забезпечення громадської безпеки і під час патрулювання стала свідком, очевидцем події.

Жодної зацікавленості та відповідно повноважень на складання протоколу на водія вказана особа не мала.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне враховувати вказаний вище рапорт як доказ у адміністративній справі.

Також апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином поліцейський діяв в межах закону, склавши відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому ці дані вірно покладені судом в основу прийнятого рішення та є достатніми для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні відповідного адміністративного правопорушення.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Що стосується посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, вказане повністю спростовується доками у справі.

Окрім іншого, апелянт навів доводи щодо незаконності його зупинки.

Суд апеляційної інстанції ставиться до таких доводів критично, оскільки згідно пояснень ОСОБА_6 , водій ОСОБА_1 зупинився на узбіччі дороги сам, як і інший автомобіль, оскільки між водіями виник конфлікт.

Решта доводів захисника , висновків суду першої інстанції не спростовують.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 22 березня 2023 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева