Постанова

Іменем України

19 вересня 2023 року

м. Київ

провадження №33/824/3937/2023

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.

за участю в режимі відеоконференцзв`язку ОСОБА_1 та його захисника Альошкіної Олени Ігорівни

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Печерського районного суду м. Києва

в складі судді Смик С. І.

від 21 червня 2023 року

у справі №757/20979/23-п Печерського районного суду м. Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

У С Т А Н О В И В:

13 травня 2023 року інспектором взводу №1 роти №3 батальйону №4 полку №1 УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Коваленком Д. О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №368597 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 13.05.2023, о 04 год. 30 хв., на вул. Предславинська, 24 в м. Києві, керував транспортним засобом «BMW 523I», д.н.з. НОМЕР_1 ,в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В протоколі зазначено, що огляд на стан алкогольного сп'яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу «Drager». Результат огляду становить 0,33 проміле.

В протоколі зазначено, що огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу та зафіксований на нагрудну бодікамеру 473891. До протоколу додано чек «Drager» та відео з нагрудної бодікамери.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд не звернув увагу на той факт, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки, однак поліцейські не направили його до медичного закладу і направлення, передбачене законодавством, не складали.

Вважав, що суд першої інстанції також не врахував, що огляд на стан сп`яніння було пройдено лише на шостий раз продувки у прилад, які відбувалися із короткими інтервалами у декілька секунд.

Зазначив, що поліцейські не роз`яснили йому права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що порушило його право на захист, а також на надання клопотань та залучення свідків.

Крім того, додав, що пояснення, зазначені ним у проколі, він написав за порадою поліцейського, який йому повідомив, що це буде пом`якшуючою обставиною для суду, а заперечення результату матиме гірший наслідок.

Резюмував, що суд не звернув увагу на допустиму похибку приладу «DragerAlcotest6820», яка зазначена в інструкції до даного приладу, та що внаслідок неодноразового продування прилад видав невірний результат.

За вказаних обставин просив скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 21.06.2023 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Разом з апеляційною скаргою скаржник також подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 21.06.2023.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, вказував на те, що він не був присутній у судовому засіданні під час винесення оскаржуваної постанови, а з текстом постанови ознайомився лише 14.07.2023 через свого адвоката, яка 14.07.2023 отримала копію постанови на електронну адресу.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Як вбачається з матеріалів справи 21.06.2023 судом першої інстанції винесено оскаржувану постанову.

З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 19.07.2023, тобто з пропуском строку, передбаченим ст. 294 КУпАП.

Разом з тим, як вже зазначалось вище, в клопотанні про поновлення строку ОСОБА_1 зазначив, що постанова була винесена за його відсутності, а копія постанови була отримана його захисником 14.07.2023 на електронну адресу.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, постанову винесено 21.06.2023 за відсутності ОСОБА_1 . Разом з тим, з довідки про доставку електронного листа вбачається, що копію постанови було надіслано 14.07.2023 на електронну адресу захисника ОСОБА_1 - Альошкіної О. І.

Суд також враховує, що з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 19.07.2023, тобто через п`ять днів після отримання копії постанови на електронну адресу захисника, а отже без зайвих зволікань.

З огляду на викладене, суд вважає, що наведені скаржниками причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є поважними.

Також суд враховує, що частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права" (рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

Ураховуючи викладене та виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотань та поновлення строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 21.06.2023.

У судове засідання, призначене на 05.09.2023 ні ОСОБА_1 , ні його захисник не з`явилися. Разом з тим, 04.09.2023 на адресу суду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_1 - Альошкіної О. І. про відкладення розгляду справи. Вказане клопотання апеляційним судом задоволено та відкладено розгляд справи на 19.09.2023.

15.09.2023 захисник ОСОБА_1 - Альошкіна О. І. звернулася до суду з клопотанням про проведення судового засідання, призначеного на 19.09.2023 у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Вказане клопотання суд задовольнив.

У судовому засіданні 19.09.2023 в суді апеляційної інстанції, у режимі відеоконференції перебували захисник ОСОБА_1 - Альошкіна О. І., а також ОСОБА_1 , який особисто підтвердив свою особу. Останні, в судовому засіданні надали пояснення, тотожні зазначеним в апеляційній скарзі, підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити з підстав наведених в ній.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Альошкіної О. І., вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно з п.п., 5, 6, 7 ч.1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:

- запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування;

- встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів;

- перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

З матеріалів справи вбачається, що 13.05.2023, працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №368597 відносно ОСОБА_1 за порушення п. 2.9.а ПДР, яке відбулося 13.05.2023 о 04 год. 30 хв., тобто під час дії воєнного стану, у комендантську годину.

З огляду на викладене доводи скаржника щодо безпідставної зупинки транспортного засобу не приймаються судом апеляційної інстанції з огляду на те, що події, зазначені у протоколі відбувалися у комендантську годину, якою обмежується в тому числі і право пересування громадян та зважаючи на правовий режим воєнного стану та комендантську годину зупинка транспортного засобу ОСОБА_1 відповідала положенням чинного законодавства. Більше того, відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 зупинили за порушення комендантської години. Крім того, що стосується посилань скаржника на те, що він вважав, що комендантська година закінчується о 04 год. 00 хв., апеляційний суд наголошує, що незнання закону не звільняє від відповідальності.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 13.05.2023, о 04 год. 30 хв., на вул. Предславинська, 24 в м. Києві, керував транспортним засобом «BMW 523I», д.н.з. НОМЕР_1 ,в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9.а ПДР.

Огляд на стан сп`яніння водія проводився у встановленому законом порядку, на місці зупинки, зі згоди водія, під відеозапис на нагрудну бодікамеру патрульного, за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», за результатами якого станом на 04 год. 35 хв., 13 травня 2023 року, в повітрі, що видихнув водій ОСОБА_1 , зафіксовано 0,33 проміле етилового спирту.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 КУпАП, повністю доведена належними та допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №368597 від 13.05.2023; результатом тесту алкотестера «Drager», згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 0,33 проміле та відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського №473891.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Скаржник помилково вважає, щовідсутність направлення на огляд водія свідчить про порушення прав ОСОБА_1 , порушення працівниками поліції положень Інструкції та є безумовною підставою для скасування постанови суду.

Пунктом 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція) визначено ознаки алкогольного сп`яніння.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (п. 3 Розділу 1 Інструкції).

Відповідно до п. 1 Розділу 2 Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п. 3 Розділу 2 Інструкції).

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції (п. 4 Розділу 2 Інструкції).

Відповідно до пп. 3 п. 10 Розділу 2 Інструкції якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, за наявності ознак алкогольного сп`яніння поліцейський проводить огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до п. 7 розділу 1 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Частиною 6 статті 266 КУпАП передбачено направлення особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок) передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Таким чином, доводи скаржника про те, що відсутність направлення є безумовною підставою для скасування постанови суду є необргрунтованими з огляду на те, що направлення на огляд водія транспортного засобу видається поліцейським у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи у випадку непогодження водія транспортного засобу з результатами огляду на місці зупинки. Також, направлення видається у випадку відмови водія від проходження огляду на місці зупинки та погодження огляду у закладах охорони здоров`я, або у випадку висловлення водієм незгоди з результатом огляду, проведеним на місці зупинки транспортного засобу.

Отже, у справі що переглядається, відсутність направлення, може свідчити про порушення поліцейськими процедури проходження огляду лише у випадку висловлення ОСОБА_1 незгоди з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу.

Відтак, у справі, що переглядається встановленню підлягають факти керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння а також, з урахуванням доводів апеляційної скарги перевірці підлягає факт висловлення ОСОБА_1 незгоди з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу «Drager».

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №368597 від 13.05.2023 вбачається, що ОСОБА_1 , 13.05.2023, о 04 год. 30 хв., на вул. Предславинська, 24, в м. Києві, керував транспортним засобом «BMW 523і», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. В протоколі зазначено, що огляд на стан алкогольного сп'яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу «Drager». Результат огляду становить 0,33 проміле. Також у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 ознайомлений з його змістом та підписався у відповідних графах. Протоколом також зафіксовано пояснення ОСОБА_1 , який написав, що приймав ліки які мали наслідком спричинення походження в 0,33 проміле. Протокол підписаний останнім без зауважень (а.с. 1).

З результату огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу DragerAlcotest 6820, ARJL- 0265 вбачається, що у графі «результат тесту» зазначено показник 0,33‰. Вказаний результат підписаний ОСОБА_1 без зауважень (а.с. 2).

З відеозапису з бодікамери поліцейського, який міститься на диску в аркуші справи 4, вбачається, що працівники поліції під час дії комендантської години, зупинили транспортний засіб «BMW 523I», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 . Підставою зупинки поліцейські вказали порушення комендантської години. На запитання патрульного щодо порушення комендантської години, ОСОБА_1 повідомив, що відпочивав з друзями та виїжджав з Києва до Кременчука. На запитання поліцейського про вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_1 повідомив, що не вживав алкоголь. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те в нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля з використанням приладу «Drager», на що ОСОБА_1 погодився. Після чого, поліцейські надали запакований мундштук ОСОБА_1 для перевірки його цілісності та провели перевірку приладу «Drager» на чистоту. ОСОБА_1 здійснив продування в мундштук, однак результат приладу був відсутній. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 щодо невідповідності дій останнього для отримання результату проходження огляду за допомогою приладу «Drager», після чого ОСОБА_1 декілька разів продував у прилад, однак останні сигналізував про недостатній об`єми видихнутого повітря. На такі дії поліцейський знову зробив зауваження щодо необхідності видихувати повітря до відповідного сигналу приладу.

Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою технічного пристрою «Drager», результат якого позитивний, а саме 0,33 проміле, тобто виявлено стан алкогольного сп`яніння. При цьому, ОСОБА_1 , дізнавшись про результат огляду, не висловлював незгоди з результатами огляду і після складання протоколу також не вказував на незгоду з результатом. Також, після складання адміністративних матеріалів, поліцейські ознайомили ОСОБА_1 з протоколом, результатами тесту, де він власноручно поставив свої підписи без зауважень. Крім того, поліцейський повідомив, ОСОБА_1 про те, що у графі пояснення він може написати щось коротко, а може нічого не писати. Крім того, з відеозапису вбачається, що поліцейські відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Зазначені вище протокол, результат тесту «Drager» та відеозапис є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП і такі докази зібрано уповноваженою особою у відповідності до положення статті 255 КУпАП.

Отже, у справі, що переглядається, не підтвердився факт висловлення ОСОБА_1 незгоди з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу. Відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність у матеріалах справи доказів висловлення ОСОБА_1 незгоди з результати огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу «Drager». За таких обставин відсутність направлення в матеріалах справи не свідчить про порушення прав ОСОБА_1 , та не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Крім того, не підтвердилися також посилання скаржника про те, що його пояснення у відповідній графі протоколу написані ним за порадою поліцейського, оскільки з відеозапису чітко вбачається, що поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що у графі пояснення можна коротко щось написати або не писати нічого.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_1 в порушенні п. 2.9.а ПДР України доведена сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушеннясерії ААД №368597 від 13.15.2023; тестом №3709 алкотестера «DragerAlcotest 6820 ARJL-0265», згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 0,33 проміле та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, які підписанні останнім без зауважень, а також відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського.

Отже доводи скаржників, про те, що суд першої інстанції не врахував незгоду ОСОБА_1 з результатами огляду, проведеного на місці зупинки автомобіля, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме, відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював незгоди з результатами огляду, ані після проведеного тесту, ані після ознайомлення з матеріалами справи, а також тестом №3587 алкотестера «Drager Alcotest6820 ARHK-0479» та актом огляду на стан сп`яніння, які підписані останнім без зауважень, що також зафіксовано відеозаписом.

З цих же підстав, апеляційний суд відхиляє доводи, щодо відсутності направлення, оскільки за встановлених обставин відсутності заперечень ОСОБА_1 щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки, у поліцейських не виникло обов`язку направляти його на огляд до медичного закладу, а відтак і оформлювати направлення.

Більше того, апеляційний суд зазначає, що єдиний результат проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля зафіксований у тесті «Drager» (а.с. 2), а висловлення незгоди з таким результатом та відмова чи погодження проходити огляд у медичному закладі є правом ОСОБА_1 і є, з огляду на положення норм закону, продовженням розпочатого та закінченого з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. І таке право відоме ОСОБА_1 , з огляду на те, що останній з метою отримання посвідчення водія складав відповідний іспит.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

В апеляційні скарзі скаржник вказував, що використання приладу «Drager Alcotest6820» передбачає допустиму та відносну похибки для масової концентрації алкоголю в повітрі, що видихається, в розмірі від 0,04‰ однак при наявному виявленому показнику 0,33‰, такі похибки не можуть свідчити про відсутність стану сп`яніння у ОСОБА_1 під час проведення огляду, з огляду на допустимий показник 0,2‰.

Більше того, доводи скаржника про те, що продування відбувалося шість разів, що стало результатом невірного показнику приладу не приймаються судом апеляційної інстанції з огляду на те, що ОСОБА_1 не виконував інструкції поліцейських та здійснював неповноцінні видихи, таким чином щоб прилад не міг показати результат. Відтак необхідність продувати у прилад шість разів стала наслідком невиконання відповідних інструкція ОСОБА_1 . Більше того, інструкцією приладу передбачена можливість проводити вимірювання до завершення огляду з відображенням відповідного показника на екрані пристрою. Лише у випадку коли тест завершується результатом з відповідним показником, та при необхідності повторного проходження тесту поліцейські зобов`язані надати новий мундштук та здійснити перевірку пристрою. У даному випадку, як вже зазначалось вище, після неодноразових невідповідних продувань прилад не показував результат, через відсутність належного об`єму видихнутого повітря, і лише останнього разу прилад показав результат, який ОСОБА_1 не заперечував. Відтак порушень інструкції з експлуатації вказаного приладу не було та права ОСОБА_1 не порушувалися.

Отже, доводи скаржника, про порушення процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу є необґрунтованими та не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Розглядаючи справу суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що факт керування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується результатом огляду на місці зупинки, яким є тест №3709 та відеозаписом на якому останні й визнав факт керування. Відтак висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим.

Оскільки у справі, що переглядається встановлено факт керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, посилання скаржника в апеляційній скарзі щодо не підтвердження ознак сп`яніння є безпідставними.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правомірним.

Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст. 245, 251, 252, 266, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2023 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2023 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Ф. Мазурик