Справа № 303/315/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
06.12.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Кислого А. М.,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Мукачівського міськарайонного суду Закарпатської області від 13 квітня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_2 »,
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.
Відповідно до постанови, 07 січня 2023 року о 22 годині 50 хвилині, на вулиці Шевченка, в смт Чинадієво Мукачівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 керував т/з марки «Volkswagen Jetta» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі адвокат Кислий А. М. вказує на те, що постанова суду єнеобґрунтованою та незаконною, тому просить її скасувати. Зазначає, що на відеоматеріалі з бодікамер працівників поліції не убачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Крім того, відеозаписом не підтверджено, що ОСОБА_1 працівники поліції зупинили. На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 спілкується з невідомою особою, яка знаходиться за кермом свого автомобіля. Вважає, що відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджені жодними доказами. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Кислого А. М., які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак до суду вказані особи не з`явились, хоча обізнані з тим, що в суді розглядається подана адвокатом Кислим А. М. апеляційна скарга. Разом з тим, у день розгляду справи - 06.12.2022, до апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Кислого А. М., у якому адвокат вчергове просить відкласти судовий розгляд на інший день, обґрунтовуючи підстави тим, що бере участь у іншому судому розгляді, що відбудеться в Мукачівському міськрайонному суді. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Кислого А. М., апеляційний суд бере до уваги те, що розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема: 12.07.2023 (а. с. 54), 02.10.2023 (а. с. 63), за письмовими заявами адвоката Кислого А. М., в яких вказувалось на поважність причин неявки ОСОБА_1 на розгляд справи до апеляційного суду, у тому числі у зв`язку із захворюваннями, при цьому доказів про поважність причин неявки ОСОБА_1 (довідки про захворювання) до суду адвокатом Кислим А. М. надано не було. З матеріалів справи також вбачається, що адвокат Кислий А. М. також жодного разу не з`явився на розгляд справи до апеляційного суду - 12.07.2023 (а. с. 54), 02.10.2023 (а. с. 63). Тому, при вирішенні питання щодо проведення судового засідання за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Кислого А. М., суд апеляційної інстанції враховує і практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження, що справа має бути розглянута з дотриманням приписів законодавства щодо розумних строків її розгляду. Тому, неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №044444 зазначено, що 07 січня 2023 року о 22 годині 50 хвилині, на вулиці Шевченка, в смт Чинадієво Мукачівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 керував т/з «Volkswagen Jetta» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР. З протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами засвідчив, що зі змістом протоколу ознайомився, його копію отримав.
Вказані у протоколі обставини підтверджуються відеоматеріалом, який міститься на DVD-диску, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Так, на відеозаписі відображено, що враховуючи наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова, тремтіння рук) працівники поліції запропонували йому пройти освідування у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів категоричною відмовою (а. с. 2).
Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський, який склав протокол про адміністративне правопорушення був упереджений під час спілкування та при направленні ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що у нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейського у результатах розгляду справи, - у підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Диспозиція ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції…, та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2. 5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних речовин чи лікарських препаратів. Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, у тому числі наркотичного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.
Таким чином норми ПДР встановлюють у першу чергу обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) ПДР не містять.
Відомості, які наявні у матеріалах справи у своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 відмовився пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку. Тому, доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які беззаперечно можуть слугувати підставою для висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими, відтак апеляційним судом такі відхиляються.
Факт вчинення ОСОБА_1 передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, підтверджується належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, який, за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та вважається належним доказом у справі та відеозаписом, що міститься на DVD диску, що у своїй сукупності повністю підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
При перевірці висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, у відповідності до приписів ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не встановлено обставин, які би підтверджували доводи апеляційної скарги та спростовували зазначені висновки.
Апеляційний суд визнає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що на відеоматеріалі з бодікамер працівників поліції не убачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, разом з тим, відеозаписом не підтверджено, що ОСОБА_1 працівники поліції зупинили.
Ці твердження апеляційний суд оцінює критично, оскільки з відеозапису, який міститься на DVD - диску беззаперечно убачається, що працівники поліції, зупинивши автомобіль марки «Volkswagen Jetta» н.з. НОМЕР_1 , помітили у водія явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова, тремтіння рук. Надалі, виконуючи свої функціональні обов`язки, працівники поліції пропонують водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, однак ОСОБА_1 не надає чіткої відповіді щодо бажання чи небажання пройти освідування, однак, після численних пропозицій стверджує, що відмовляється разом з поліцейськими проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відтак працівники поліції йому повідомляють, що за наслідками відмови відносно нього складатимуть протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, з відеоматеріалу не вбачається, що ОСОБА_1 заперечував факт керування ним автомобілем, жодних даних про те, що ОСОБА_1 вказував на іншу особу водія і що за кермом транспортного засобу перебувала конкретна особа, у матеріалах справи немає. Крім того, немає також відомостей, які можуть слугувати підставою для висновку, що на відеоматеріалі зафіксована відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння іншої особа, а не ОСОБА_1 . Тобто, з огляду на вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для сумнівів про те, що працівники поліції обґрунтовано склали протокол про адміністративне правопорушення саме на ОСОБА_1 .
У матеріалах справи також немає жодних даних, які можуть свідчити про те, що працівники поліції проявили упередженість відносно ОСОБА_1 , та оскільки останній не звертався до правоохоронних органів із заявою щодо неправомірності дій працівників поліції, які згідно зі змістом апеляційної скарги, були упередженими відносно нього. Жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду) сторона захисту не надала. Будь-яких зауважень щодо неправомірних дій працівників поліції ОСОБА_1 не заявляв, до суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин не надав.
При оцінці тверджень апелянта про те, що відеозапис, який міститься у матеріалах справи не може вважатися належним доказом, апеляційний суд вважає, що такі жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції, які є правильними, обґрунтованими та законними.
Відхиляючи твердження апелянта в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських, які діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який категорично відмовився від проходження освідування, а також те, що за відмову працівники поліції повідомили ОСОБА_1 що складатимуть щодо нього протокол про адміністративне правопорушення.
Наведені апелянтом доводи в цій частині носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які би і з технічної точки зору могли ставити під сумніви достовірність проведеного відеозапису.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Кислий А. М., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Кислий А. М. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськарайонного суду Закарпатської області від 13 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни .
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН