Справа №333/4703/22
Провадження №3/333/171/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Варнавська Л.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №143087 від 26.09.2022 р. ОСОБА_1 , 26.09.2022 р. о 15-20 год. в м. Запоріжжя, вул. Очаківська, 1-В керував автомобілем ВАЗ 21150 днз НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння: медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджений висновком медзакладу №6852 від 26.09.2022 р., чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Проте, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження дані, викладені в протоколі.

ОСОБА_1 заперечував в судовому засіданні проти притягнення його до відповідальності. Пояснив, що в цей день він їхав зі стоматології, алкоголь не вживав. Був зупинений поліцейськими та на їх вимогу пройшов огляд за допомогою алкотеста «Драгер», але з результатом не погодився та поїхав з поліцейськими в медзаклад. Там двічі проходив огляд у лікаря-нарколога також за допомогою «Драгера», результат був позитивний, але з різними значеннями. Потім він здав сечу на аналіз, але аналіз не проводили, огляду лікар також не проводив, йому відразу видати висновок про перебування його у стані сп`яніння.

Дослідивши надані матеріали, заслухавши ОСОБА_1 , приходжу до таких висновків.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Разом із протоколом суду був надісланий диск із відеозаписами з нагрудного відео реєстратора, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом досліджений наданий відеозапис, з якого встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції, ОСОБА_1 тримає руку біля рота, повідомляє, що він від стоматолога, тому має певні вади в розмові. Погоджується пройти огляд на стан сп`яніння з допомогою алкотестера «Драгер». Результат тесту становить 0,76 проміле, проте ОСОБА_1 з результатом не погоджується та разом із поліцейськими прямує до медичного закладу. В лікарні знову проходить тестування за допомогою «Драгера», результат 0,57 проміле, з результатом не погоджується, через 15 хвилин знову проходить тестування за допомогою «Драгера», результат 0,47 проміле. ОСОБА_1 знову з результатом не погоджується, лікар пропонує здати аналіз сечі, ОСОБА_1 видає зібраний аналіз сечі, в цей час лікар видає поліцейським висновок про стан сп`яніння ОСОБА_1 , після чого складається протокол про адміністративне правопорушення.

Тобто, лікарем-наркологом огляд ОСОБА_1 , окрім тестування за допомогою алкотеста «Драгер», не проводився, висновок про його перебування у стані алкогольного сп`яніння зроблений лікарем без висновку результатів аналізу сечі, без огляду зовнішнього вигляду, рухової сфери, ходи, точних рухів. Результати тестування за допомогою алкотеста «Драгер» мають різні показники 0,76; 0,57; 0,47 проміле, хоча дослідження проводилось з різницею 20 та 15 хвилин відповідно.

На запит суду наданий акт медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння №6852, в якому зазначені ознаки, виявлені лікарем. Проте, оглянутий відеозапис спростовує вказані відомості, оскільки огляд зовнішнього вигляду, рухової сфери, ходи, точних рухів ОСОБА_1 лікарем-наркологом не проводився. На момент видачі висновку медзакладу №6852 від 26.09.2022 р. дослідження аналізу сечі ОСОБА_1 не проводилось.

Так, порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння передбачені статтею 266 КУпАП, постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Постанова) та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

Указаними нормами законодавства регламентовано, що огляд, проведений з порушеннями, передбачених вищенаведених вимог, вважається недійсним.

Із зазначених вище підстав, суд вважає, що медичний огляд ОСОБА_1 належним чином не проводився, тому висновок лікарем-наркологом складений незаконно.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам по даній справі, в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Очевидні факти порушень ст.266 КУпАП, вказують на відсутність належних, допустимих та достовірних доказів, які поза розумним сумнівом доводять факт наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.3 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130, 247 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя Л.О. Варнавська