Справа № 645/3111/23
Провадження № 3/645/1261/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 вересня 2023 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Алтухової О.Ю.,

секретар судових засідань Малій О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрваний за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

25.06.2023 року об 11 год. 41 хв. в м. Харків, вул. Сонячна, буд. 1, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 , будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним державною виконавчою службою Немишлянського та Індустріального району, виконавче провадження № 55091632 від 09.11.2017 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. 13.09.2023 року через канцелярію суду надав суду пояснення у яких не погодився з протоколом про адміністративне правопорушення та пояснив, що йому не було відомо про відкриття виконавчого провадження № 55091632 від 09.11.2017 року, окрім того повідомив, що не отримував постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортним. Просив суд закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення та проводити судове засідання без його участі.

Відповідно ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Суд, враховуючи вище викладене, вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Провадження у справах про адміністративне правопорушення, згідно зі ст. 7 КУпАП, повинно здійснюватися на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 10 ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частина 3 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражена у формі активних дій по керуванню транспортним засобом, а суб`єктивна сторона вказаного правопорушення виражена у формі умислу. Умисел особи охоплює собою свідомі умисні дії особи, направлені на вчинення правопорушення з настанням наслідків, які розуміє сам правопорушник. Тобто, особа, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження повинна бути обізнана про встановлення цього обмеження.

З наданих суду доказів вбачається, що відносно ОСОБА_1 поставною державного виконавця (ВП № 55091632, державний виконавець Цурковим С.І.) від 09.10.2020 року було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно судового наказу № 645/3206/17 виданого 07.11.2017 року.

17.07.2023 року у межах розгляду даної справи судом було направлено запит до Немишлянський ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про надання доказів направлення та отримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.11.2017 року та постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 09.10.2020 року.

У відповідь на запит 17.08.2023 року Немишлянським ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції суду надані: копія квитанції № 956 від 10.11.2017 року про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження; копія постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 09.10.2020 року та копія супровідного листа про направлення зазначеної постанови державного виконавця на адресу ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 ) (Вх. № 12621).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 13 Закону № 1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 28 Закону № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Проте, до матеріалів справи не надано доказів того, що ОСОБА_1 , отримував постанову про тимчасове обмеження його у праві керування транспортним засобом. або іншим способом був повідомлений про винесення такої постанови. Відповідно, суду не доведено факту обізнаності останнього про існування вказаної постанови та встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом.

Окрім того, ОСОБА_1 долучив до матеріалів справи витяг з додатку «Дія» з якого вбачається, що щодо ОСОБА_1 були виконавчі провадження № 55195388, № 55111452, які закриті, відкритих проваджень немає.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом». Крім того, у справі «PaulandAudreyEdwards v. theUnitedKingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно з ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Матеріали справи не містять доказів того, що зміст доданої до протоколу про адміністративне правопорушення постанови державного виконавця був доведений до відому ОСОБА_1 , що вказує на відсутність доказів обізнаності ОСОБА_1 , про встановлення стосовно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобам. Таким чином, в діях останнього відсутній умисел у вчиненні зазначеного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст. 247 К КУпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, враховуючи активну позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності щодо необхідності отримання відповідних доказів, відсутність належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 приходить до висновку що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

На підставі викладеного, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.126 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись вимогами ч. 3 ст. 126, ст. 247, ч. 2 ст. 251, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю. Алтухова