Справа № 486/1108/23
Провадження № 33/812/538/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Тищук Н.О.,

із секретарем Колосовою О.М.,

за участю в режимі відеоконференції особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Петрини Олени Володимирівни, та у судовому засіданні суду апеляційної інстанції - потерпілої ОСОБА_2 , та її представника адвоката Нетідової С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 жовтня 2023 року, якою відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Шпола, Черкаської області, що працює диспетчером АТГ ВП «ПАЕС», зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 ,

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за статтями 122-4 та 124 КУпАП, закрито провадження у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення (пункт 7 частини 1 статті 247 КУпАП),

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД

№ 481001 від 30 червня 2023 року, ОСОБА_1 о 7 год 10 хв 20 червня 2023 року на промзоні ВП «ПАЕС» в м. Южноукраїнську, на автостоянці АТГ-350, керуючи автомобілем «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнилася у безпечності маневру та вчинила зіткнення з автомобілем «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався позаду під керуванням водія ОСОБА_2 , Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а їх власникам спричинено матеріальних збитків.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу ААД № 481002 від 30 червня 2023 року, ОСОБА_1 о 7 год 10 хв 20 червня 2023 року на промзоні ВП «ПАЕС» в м. Южноукраїнську, на автостоянці АТГ-350, керуючи автомобілем «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , вчинила зіткнення з автомобілем «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 та залишила місце ДТП, до якої вона причетна, чим порушила пункт 2.10 «в» Правил дорожнього руху.

Ці дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 122-4 КУпАП.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 жовтня 2023 року провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення (пункт 7 частини 1 статті 247 КУпАП).

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції суд не визначив винуватості ОСОБА_1 , пославшись на неможливість повторного допиту в якості свідка працівника поліції ОСОБА_3 , який складав протоколи про адміністративне правопорушення зі слів потерпілої.

09 листопада 2023 року потерпіла ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на постанову суду, в якій просила постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП та закрити провадження у справі.

На обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на помилковість висновків суду про те, що працівником поліції протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 скаредні тільки з її слів, як потерпілої, оскільки ОСОБА_1 була присутня при їх складанні, давала особисті пояснення та підписала протоколи.

Також апелянт вказувала на те, що у своїх поясненнях ОСОБА_1 визнала факт зіткнення з її автомобілем, але не погодилася у тому, що розпочинаючи рух заднім ходом, вона не впевнилася в його безпеці. Зазначала, що ОСОБА_1 також визнала факт переміщення свого автомобіля з місця зіткнення до місця паркування, тому доводи про те, що автомобіль там знаходився до 21 червня 2023 року правового значення не мають.

Крім цього апелянт посилалася на недоліки, допущені працівниками поліції та судом у збиранні доказів у справі, зокрема щодо допиту заявлених нею свідків.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше (частина 1 статті 251 КУпАП).

Пленум Верховного Суду України у пункті 7 Постанови № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що у випадках, коли передбачені суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясувати характер порушень, які допустив кожний із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків.

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчинені під час дорожнього руху.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є підставою адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Правила дорожнього руху України (надалі - ПДР України) відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил (п. 1.1).

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил (п. 1.3).

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п.1.4).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З матеріалів справи вбачається, що 30 червня 2023 року відносно ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 122-4 та 124 КУпАП.

Згідно цих протоколів о 7 год 10 хв 20 червня 2023 року на промзоні ВП «ПАЕС» в м. Южноукраїнську, на автостоянці АТГ-350, керуючи автомобілем «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнилася у безпечності маневру та вчинила зіткнення з автомобілем «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався позаду під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а їх власникам спричинено матеріальних збитків. У подальшому ОСОБА_1 залишила місце ДТП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД №481001 ОСОБА_1 інкриміновано порушення п. 2,3 «б» та 10.9 ПДР України.

Відповідно до пункту 2.3 «б» Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно пункту 10.9 Правил дорожнього руху України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини та рух заднім ходом.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено пояснення ОСОБА_1 , які вона 30 червня 2023 року надала працівнику поліції. В них ОСОБА_1 пояснювала, що 20 червня 2023 року, рухаючись автомобілем «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 на роботу, доїжджаючи до АТП, побачила автомобіль сірого кольору, який рухався позаду дуже близько до неї, не дотримуючись дистанції. Перед стоянкою вона увімкнула покажчик повороту і заїхала на стоянку. Позаду неї заїхав сірий автомобіль. Вона, увімкнувши аварійну світлову сигналізацію, зупинилася навпроти парковочного місця. Переконавшись, що водій сірого авто її бачить та пропускає, вона включила задній хід і розпочала рух. На моніторі задньої камери ніяких перешкод не було, як і в дзеркалі заднього виду. Проте, через кілька секунд вона побачила на моніторі задньої камери сіре авто. Вона різко загальмувала і почула поштовх. Коли вийшла з машини, то побачила, що сталася ДТП. На її запитання чому вона розпочала рух, водій автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 пояснила, що думала, що проскоче.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 поясняла, що о 7 годині 20 червня 2023 року вона поїхала на роботу. Протягом усього шляху позаду її автомобіля їхала машина, яка також прямувала на АТГ ВП "ПАЕС". Заїхавши на стоянку, вона обрала місце для паркування. Під час паркування вона увімкнула задню передачу та почала здійснювати рух назад. Коли вона побачила у дзеркалах інший автомобіль, вона зупинилась, а потім почула звук зіткнення автомобілів. Коли вийшла з машини, то побачила, що відбулось зіткнення з автомобілем, за кермом якого була ОСОБА_2 . Потерпіла їй повідомила, що сподівалась швидко проїхати і що зіткнення не буде.

Водій автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснювала, що 20 червня 2023 року їхала на роботу, заїхавши на автостоянку, почала припарковуватись. Вона бачила, що автомобіль "Мазда" зупинився, у нього були вимкнуті задні фонарі. Вона зачекала деякий час, щоб пересвідчитись чи буде цей автомобіль здійснювати рух, а вже потім повільно почала рух. В цей час вона почула звук зіткнення. Вийшовши з машини, зрозуміла, що її автомобіль та автомобіль "Мазда" зіткнулись.

Аналогічні пояснення ОСОБА_2 надала у своїй заяві до поліції про вчинення ДТП та при складанні протоколів про адміністративне правопорушення працівниками поліції.

Зі схеми ДТП вбачається, що автомобіль «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 , має пошкодження лако-фарбового покриття заднього бамперу з правої сторони. Автомобіль «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 , має таке пошкодження, як деформація заднього бампера з лівої сторони.

Суд першої інстанції, допитавши у судовому засіданні поліцейського відділення поліції № 3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області Стоянова П.О., встановив, що підставою складання протоколів про адміністративне правопорушення стала заява ОСОБА_2 , яка звернулась в поліції у зв`язку з тим, що 20 червня 2023 року сталось ДТП за її участю та участю ОСОБА_4 . За її словами, вони вирішили це питання між собою, проте не зафіксували цю подію в поліції. Після проведеної перевірки, вони встановили, що 20 червня 2023 року ОСОБА_1 вчинила ДТП, не повідомила про це працівників поліції та залишила місце події. Пояснив, що пошкоджені автомобілі він не бачив, а склав схему ДТП та протокол огляду місця події зі слів свідків.

Крім цього, судом першої інстанції задоволено клопотання ОСОБА_2 та до матеріалів справи долучені фотознімки автомобіля, яким вона керувала під час ДТП та акт надання послуг з ремонту автомобіля фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 . З фотознімків вбачається, що автомобіль дійсно має пошкодження заднього бамперу ззаду та частково з правого боку автомобіля. З акту надання послуг вбачається, що виконувалися ремонтні роботи з демонтажу і монтажу заднього бамперу, підготовка до його фарбування, фарбування, рихтування заднього лівого крила, підготовка та фарбування заднього лівого крила, антикорозійна обробка деталей, що рихтувалися.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції мав усі необхідні докази, необхідні для встановлення обстановки та обставин події.

Наявні у справі докази давали суду першої інстанції можливість визначити вину чи її відсутність в діях ОСОБА_1 під час ДТП.

Неможливість повторного допиту працівника поліції ОСОБА_3 на встановлення обставин події не впливала. Тим більше, що цей свідок судом допитувався у судовому засіданні, а обставин, які позбавили суд можливості поставити свідку усі необхідні запитання, матеріали справи не місять. Які саме обставини суд планував з`ясувати при повторному допиті цього свідка, та як це вплинуло на визначення вини чи невинуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у судовій постанові не зазначається.

Дослідивши докази у справі та заслухавши у судовому засіданні особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її захисника Петрину О.В., потерпілу ОСОБА_2 та її представника Недітову С.І., апеляційний суд приходить до висновку про достатність та допустимість наявних у справі доказів, які дають можливість для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення ААД №481001 від 30 червня 2023 року, пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , надані працівниками поліції та у судовому засіданні судів першої та апеляційної інстанції, фотокартки пошкоджень автомобілів, а також частково схема ДТП дають підстави для безсумнівного висновку про те, що о 7 год 10 хв 20 червня 2023 року, на автостоянці АТГ-350 промзони ВП «ПАЕС» в м. Южноукраїнську, ОСОБА_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнилася у безпечності цього маневру та вчинила зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 .

Доводи ОСОБА_1 про те, що до початку руху заднім ходом вона впевнилася у безпеці руху, спростовуються локацією пошкоджень обох автомобілів. Зокрема, спричинення пошкоджень саме крайній задній правій боковій частині автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 , вказує на те, що ОСОБА_1 мала можливість і повинна була завчасно побачити її автомобіль як у дзеркало заднього виду, так і на моніторі задньої камери.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

За викладених вище обставин, вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП знайшла своє підтвердження на підставі зібраних у справі доказів.

У рішенні по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодилася нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, є доведеною "поза розумним сумнівом".

За правилами статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за статтею 124 КУпАП може бути накладене не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки адміністративне правопорушення мало місце 20 червня 2023 року, то на час винесення постанови судом строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності сплинув.

Висновки судді про закінчення строків накладення адміністративного стягнення, які передбачені статтею 38 КУпАП є обґрунтованими, проте апеляційний суд не погоджується із висновками судді про відсутність підстав для визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі.

Однак суд звертає увагу на те, що встановивши вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог частини 2 статті 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.

Із урахуванням наведеного, виходячи із принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої пунктом 2 частини 1 статті 129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду "Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції 124 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов`язковим відповідно до положень статті 17, частини 4 статті 374 КПК України, пункту 2 частини 1 статті 129 Конституції України.

Аналіз положень статті 38 та пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене та враховуючи зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що указує на необхідність визнання вини.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З протоколу ААД № 481002 від 30 червня 2023 року та з доданих до нього та добутих в суді першої інстанції доказів вбачається, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 є знайомими та разом працюють у ВП «ПАЕС». ДТП сталося на парковці промислової зони вказаного підприємства. Після ДПТ у спільній бесіді ОСОБА_1 і ОСОБА_2 прийшли згоди, що не будуть повідомляти про ДТП в поліцію та вирішать проблему у добровільному порядку. Після цього і ОСОБА_1 і ОСОБА_6 залишили місце ДТП, припаркували свої автомобілі і пішли працювати. І тільки 28 червня 2023 року, не дійшовши згоди у питанні винуватості осіб у вчиненні ДТП та щодо відшкодування збитків, ОСОБА_2 звернулася до поліції з заявою про дорожньо-транспортну пригоду.

Залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою відповідальність, визначену статтею 122-4 КУпАП.

Оскільки обидва учасники ДТП прийняли спільне рішення про можливість залишення місця ДТП, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП.

З цієї підстави підлягає закриттю провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 122-4 КУпАП (пункт 1 статті 247 КУпАП).

Отже, при розгляді справи суд першої інстанції не дотримався вимог статті 280 КУпАП та належним чином не з`ясував: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності та не з`ясував інших обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на зазначене, з урахуванням неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про закриття адміністративних проваджень з зазначених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 жовтня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 122-4 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.О.Тищук