ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 639/4434/22 Головуючий 1 інстанції: Макаров В.О..
Провадження №: 33/818/265/23 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Маленко В.В., без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та без участі його захисника Сергєєва М.А., належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника Лістратенка С.А. на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 01 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є військовослужбовцем ЗСУ, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн.80 коп.

Постановою встановлено, що 13 грудня 2022 року о 02 годині 20 хвилин на перехресті пр-ту Ново-Баварський та Кільцева дорога, в районі будинку № 130 по пр.-ту Ново-Баварський в м. Харкові водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 результат огляду 1.44 %.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги пункту 2.9 «А» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Сергєєв М.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог захисник посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та наявним доказам. Вважає, що в справі відсутні будь-які докази наявності в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не зрозумілою є причина зупинення автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , а також підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а також не роз`яснення йому права та незалучення понятих. На думку захисника ОСОБА_1 не запропонували пройти огляд на стан сп`яніння в закладі хорони здоров`я, хоча він наполягав, а фактично примусили його продувати газоаналізатор. Крім того, захисник вважає, що під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 та і судом, не було доведено належними та достовірним доказами факту керування автомобілем у стані сп`яніння, та не надано доказів на підтвердження обґрунтованості та правомірності дій патрульних при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати та провадження відносно ОСОБА_1 закрити.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Правопорушник та його захисник в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин від них не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши представлені матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановлених обставин, постановити мотивоване законне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху України.

Переглядаючи оскаржувану постанову за апеляційними доводами захисника Лістратенка С.А., апеляційний суд дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, враховуючи наявність доказів, які були вивчені судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка.

Зокрема, відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення (арк.3) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу газоаналізатора «Драгер» . Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння 1,44 проміле (арк.6).

Відповідно до роздруківки газоаналізатора Драгер (арк.6) вбачається, що вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі склав 1,44 проміле. Цей результат ОСОБА_1 не оспорював, про що свідчить його власноручний підпис у цій роздруківці, а також у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння у графі «з результатом огляду згоден» (арк.7).

Відповідно до відомостей відеозапису, який міститься в матеріалах справи (арк.5), вбачається, що працівники поліції дійсно запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, пояснивши йому про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. На запитання ОСОБА_1 , навіщо оформлювати людину, яка є боєздатною та захищає Батьківщину, на що працівники поліції відповіли, що існує така процедура (02:46:10).

Після того, як ОСОБА_1 запропонували представитись, йому задали питання, чи згоден він пройти огляд на місці за допомогою газоаналізатора Драгер? (02:44:42), на що він відповів: «Так, згоден». Працівники поліції продемонстрували ОСОБА_1 , що трубка для продуву запечатана і провели контрольну пробу повітря (02:47:51- 02:48:08) При цьому, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що допустима норма алкоголю складає 0,2 проміле, а все, що вище, це перевищення. Після продування ОСОБА_1 . Драгера (02:48:54) тест показав вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі 1,44 проміле, що перевищує норму у сім разів. На запитання працівників поліції, чи згоден ОСОБА_1 з результатом, він відповів: «Да, конечно» (02:49:13). Після чого, його ознайомили з правами (02:50:36), повідомили, що справа буде розглядатись в Жовтневому районному суді м. Харкова (03:20:58) і роз`яснили зміст протоколу про адмінправопорушення (03:30:53). Потім ще раз запитали, чи потрібно ще раз ознайомлювати його з правами, на що він відповів, що «не, все понятно» (03:31:13). На запитання працівників поліції, чи буде ОСОБА_1 надавати пояснення, він відповів: «не, спасибо», після чого підписав протокол (03:31:46).

Таким чином, твердження захисника, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, спростовуються вищенаведеними відомостями.

Крім того, ОСОБА_1 показали акт огляду на стан сп`яніння і роз`яснили його зміст (03:46:01). Цей результат ОСОБА_1 не оспорював, про що свідчить його підпис.

На проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 не наполягав.

Слід зауважити, що в протоколі ОСОБА_1 заперечень щодо незгоди із проведеним оглядом не було зазначено. А тому, доводи захисника, що ОСОБА_1 фактично примусили його пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер не відповідають фактичним обставинам і спростовуються відеозаписом та вищенаведеними доказами.

Належить звернути увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 та його адвокат суду не надали. Тому твердження апелянтів щодо порушення процесуального порядку при проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені об`єктивними даними.

Посилання апелянта на відсутність свідків, понятих, на залученні яких наполягав ОСОБА_1 , при проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки така вимога не є обов`язковою, так як відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

При цьому слід зазначити, що відеозаписом спростовуються твердження апелянта, що ОСОБА_1 наполягав на залученні свідків, як і твердження апелянта, що ОСОБА_1 наполягав на огляді у медичному закладі охорони здоров`я, що свідчить про те, що захисник Лістратенка С.А., обираючи спосіб захисту, в своїх доводах вигадував версії, які, на його думку, могли сприяти уникненню адміністративної відповідальності, тому суд апеляційної інстанції ставиться до них критично. Щодо тверджень захисника про необхідність присутності двох свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, то суд зазначає, що присутність таких є необхідною у разі, якщо не має можливості застосування технічних засобів відеозапису, на що вказує ст. 266 КУпАП. Однак така можливість була реалізована працівниками поліції, про що описано вище.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У розумінні вимог ст. 266 КУпАП, п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Твердження апелянта, що працівниками поліції не було доставлено ОСОБА_1 до медичного закладу з метою проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння у лікарні є необґрунтованими, оскільки він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, за допомогою спеціальних технічних засобів, а саме газоаналізатора Драгер Алкотест 6820, і з його висновками був згоден, що підтверджується роздруківкою тесту (а.с.6), актом огляду (а.с.7), направленням на огляд (а.с.8) і відеозаписом (а.с.5).

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Відповідно до п.3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Інспектором поліції Годуном М.В. в рапорті було зазначено, що 13.12.2022 близько 02-20 год. Було зупинено автомобіль VOLKSWAGEN Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що на даний час проходить службу в ЗСУ. Під час спілкування з ОСОБА_1 , у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Також вказано, що водій погодився на проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Драгер, результат позитивний 1,44 проміле. У зв`язку з чим, на ОСОБА_1 було складено протокол ААБ 190936 за ч.1 ст.130 КУпАП і сповіщено ВСП. При цьому, зазначено, що огляд проводився на нагрудну бодікамеру №472520 13.12.2022 з 02030 по 03230. Транспортний засіб було передано тверезому водію. (арк.10).

Отже вбачається, що працівник поліції, виявивши у ОСОБА_1 ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував, що знаходиться в нетверезому стані, а навпаки, розумів, що знаходиться в такому стані, але вважав, що, враховуючи, що він зараз проходить службу в ЗСУ, до нього буде зовсім інше ставлення, ніж до інших нетверезих водіїв. При цьому слід зазначити, що працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 , коли він перебував в автомобілі, попросили водія надати його водійське посвідчення, на що він відповів, що все, що потрібно, він надасть. Заперечень, щодо керування ним транспортним засобом під час спілкування з працівниками поліції та під час складання адмінпротоколу він не заявляв. При цьому, слід зауважити, що доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_1 не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння ніякими об`єктивними даними не підтверджуються, оскільки сам водій не заперечував цього факту, а захисником не зазначено прізвища, ім`я та по-батькові особи, яка, на його думку, керувала транспортним засобом, що також свідчить про необґрунтованість цього доводу апелянта. Крім того, захисником не було заявлено будь-яких клопотань, в тому числі, про виклик свідків, або дослідження інших доказів, на спростування цього факту.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння Лістратенка С.А.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі- ПДР) зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Захисник в апеляційній скарзі вказує, що постанова була ухвалена без участі ОСОБА_1 , чим було порушеного його право на захист.

Як вбачається з матеріалів справи, матеріали адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшли до Жовтневого районного суду м. Харкова 28.12.2022 р. Правопорушник в судове засідання викликався на 17.01.2023, судовою повісткою, яка повернулась до суду, як невручена. Судове засідання було перенесено на 31.01.2023, про що на офіційному сайті суду було зазначено з вказанням справи, учасників процесу та дати та часу розгляду справи.

При цьому, судом першої інстанції, в своєму рішенні було зазначено, що з огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, хоча і не отримувала повістки за вказаною нею ж адресою, була обізнана про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить відмітка у ньому про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться за сповіщенням суду, не вживала заходів для явки до суду, не подавала письмових заперечень проти протоколу, то така її поведінка може свідчити про свідоме затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП. Внаслідок чого, суд дійшов висновку про розгляд справи в строки, визначені законом для притягнення до адміністративної відповідальності, враховуючи судову практику, а саме рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року, в якому він наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Крім того, судом було враховано принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, внаслідок чого, суд має провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП), оскільки стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно якої кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, та керуючись положеннями статей 38, 277 КУпАП розглянув вказану справу з урахуванням відомостей, що є наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких доводів апелянта, і розцінює їх як обраний спосіб захисту та спробу уникнути відповідальності.

При цьому, судом апеляційної інстанції, при перегляді справи, з метою забезпечення конституційних засад щодо дотримання гарантій забезпечення права на оскарження рішення було прийнято всі можливі процесуальні заходи щодо проведення апеляційного перегляду. Зокрема, викликались ОСОБА_1 та його захисник, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не може погодитись з обґрунтованістю таких доводів.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.

Зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, щодо порушення порядку огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не спростовують висновків суду про порушення ОСОБА_1 вимог 2.9 «А» ПДР України. Законодавець надає водієві право у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції в закладі охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 7 розділу І Інструкції).

ОСОБА_1 з результатами проведеного поліцейськими оглядом погодився, про що свідчить його підпис, а заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення в порядку передбаченому ст. 267 КУпАП не оскаржував.

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Під час розгляду апеляційної скарги захисника Лістратенка С.А. апеляційним судом не встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

З врахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік застосоване до ОСОБА_1 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності і посилання в апеляційній скарзі на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 01 2023 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило