Справа №487/3962/23
Провадження №3/487/1596/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2023 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря: Домніцької Ю.С., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 КпроАП України

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 12.06.2023 серії ААД №416349, 12.06.2023 о 18.13 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес Бенс А 190" (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), по вул. Троїцька 25а, був неуважний, не врахував дорожньої обстановки, змінюючи напрямок руху ліворуч , здійснив зіткнення з рухаючимся в попутному напрямку транспортним засобим "Хонда" (державний номер НОМЕР_2 ), під керуванням водія ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Дії ОСОБА_1 працівником патрульної поліції - ОСОБА_3 були кваліфіковані за ст.124 КпроАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у порушенні ПДР України не визнав, зазначивши що у вказаний в протоколі час він керував транспортним засобом «Мерседес Бенс А 190" (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), по вул. Троїцька 25а, з дотриманням правил дорожнього руху. Виконуючи маневр повороту ліворуч, вже на смузі зустрічного руху відчув зіткнення з автомобілем "Хонда" (державний номер НОМЕР_2 ).

Крім того, надав суду відеозапис , який містить відео моменту зіткнення транспортних засобів.

Вислухавши пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи, відеозапис, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 статті 7 КпроАП України передбачено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КпроАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 280 КпроАП України передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.251 КпроАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КпроАП України встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 124 КпроАП України передбачена відповідальність в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 2.3 «б» ПДР України визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз норм ст. 124 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 12.06.2023 серії ААД №416349, 12.06.2023 о 18.13 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес Бенс А 190» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), по вул. Троїцька 25а, був неуважний, не врахував дорожньої обстановки, змінюючи напрямок руху ліворуч, здійснив зіткнення з рухаючимся в попутному напрямку транспортним засобим "Хонда" (державний номер НОМЕР_2 ), під керуванням водія ОСОБА_2 .

З доданої до протоколу схеми місця ДТП від 12.06.2023 року, яка була беззастережно підписана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що місце зіткнення транспортних засобів відбулось на відстані 4.6 м. від бордюрного каменя дороги який встановлений ліворуч від напрямку руху транспортних засобів, а переднє ліве колесо транспортного засобу «Мерседес Бенс А 190" перебувало на відстані 4,6 м. від вказаного бордюрного каменя дороги.

При цьому загальна ширина проїзної частини по вул. Троїцька біля буд. №25 складає 10,7 м. відомості про наявність дорожньої розмітки на вказаній ділянці дороги відсутні.

Крім того, вбачається що зіткнення транспортних засобів відбулось на перехресті доріг по вул. Троїцька та 5 Лінія.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільні дороги" смуга руху це смуга проїзної частини позначена або не позначена розміткою, яка має ширину, визначену нормами для руху транспорту в один ряд.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України смуга руху - це поздовжня смуга на проїзній частині завширшки, щонайменше 2,75 метри, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів.

Згідно схеми місця ДТП на даній ділянці дороги відсутня дорожня розмітка, саме тому кількість смуг для руху необхідно визначати відповідно до ПДР України.

Відповідно до п. 11.1 ПДР, кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахування ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що зіткнення транспортних засобів відбулось на зустрічній смузі для руху.

Разом з тим, з доданого до матеріалів справи відеозапису, який містить момент зіткнення транспортних засобів, вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулось в момент обгону транспортним засобом «Хонда», автомобілю «Мерседес Бенс А 190».

Так, відповідно до положень ПДР України, перехрестя місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Відповідно до п. 16.13 ПДР України перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються рівнозначною дорогою в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

При цьому, згідно до п. 14.2 «б» ПДР України, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Пунктом 14.6 «а» ПДР України, передбачено заборонену здійснення обгону на перехресті.

З наведеного вбачається, що в зазначений в протоколі час, керуючи транспортним засобом «Мерседес Бенс А 190» по вул. Троїцька, біля буд. №25 та здійснюючи маневр повороту ліворуч водій - ОСОБА_1 не допускав порушення п.п. 2.3, 10.1 ПДР України.

Натомість, водій транспортного засобу «Хонда Пілот» - ОСОБА_2 , не дотримався вимог 14.6 «а» ПДР України.

Так, для притягнення особи до відповідальності за вчинення дій, передбачених ст. 124 КпроАП України, обов`язковою та необхідною умовою є встановлення факту порушення ПДР та існування причинно-наслідкового зв`язку між порушенням правил дорожнього руху і пошкодженням т/з.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КпроАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпроАП України.

Керуючись ст. 247, 284 КпроАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпроАП України - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в Миколаївському апеляційному суді через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.В. Щербина