Єдиний унікальний номер судової справи 489/713/22
Номер провадження 33/812/31/23 Головуючий у місцевому суді: Коваленко І.В.
Категорія: ч.4 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Калашник А.О.,

за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Куратьова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 грудня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мар`ївка Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №201852, який надійшов на розгляд до Ленінського районного суду міста Миколаєва і був складений 31 січня 2022 року, встановлено, що водій ОСОБА_1 08 січня 2022 року о 16 год. 50 хв. в місті Миколаєві керував транспортним засобом автомобілем марки і моделі Ford Fokus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та в районі будинку №27-В по проспекту Миру став учасником дорожньо-транспортної пригоди після чого вживав алкогольні напої згідно висновку КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради від 08 січня 2022 року №25, чим порушив п.п.«є» п.2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.4 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Цією ж постановою, з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 496 грн. 20 коп.

Не погодившись із судовим рішенням, 27 грудня 2022 року ОСОБА_1 подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 грудня 2022 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.7,9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження, всебічно не з`ясувавши всіх обставин даної справи. При цьому, в матеріалах справи не має даних про визнання ОСОБА_1 виним та притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. До того ж, матеріали справи не містять даних, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження певних об`єктів), що прямо закладено в диспозиції даної статті, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбачений ч.4 ст.130 КУпАП.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Куратьова А.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно п.п.«є» п.2.10 ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Невиконання вимог п.п.«є» п.2.10 ПДР утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Зокрема, ч.4 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №201852 від 31 січня 2022 року, водій ОСОБА_1 08 січня 2022 року о 16 год. 50 хв. в місті Миколаєві керував транспортним засобом автомобілем марки і моделі Ford Fokus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та в районі будинку №27-В по проспекту Миру став учасником дорожньо-транспортної пригоди після чого вживав алкогольні напої згідно висновку КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради від 08 січня 2022 року за №25, чим порушив п.п.«є» п.2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.4 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав, письмово зазначивши, що ознайомлений (а.с.1).

Роздруківка тестування на алкоголь за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6810 та висновок щодо результатів медичного огляду №25 від 08 січня 2022 року підписані ОСОБА_1 без будь-яких зауважень. Результат тесту зазначено 0.86 проміле (а.с.20,21).

Крім того, згідно копій протоколів про адміністративне правопорушення серії ААБ №201850 та серії ААБ №201851 убачається, що 08 січня 2022 року о 16 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 в місті Миколаєві керував транспортним засобом автомобілем марки і моделі Ford Fokus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та в районі будинку №27-В по проспекту Миру був неуважним, не врахував дорожньо-транспортну обстановку, перед початком руху не впевнився в тому, що це буде безпечно для інших осіб, внаслідок чого гр. ОСОБА_2 , яка трималася за даний транспортний засіб, впала та отримала тілесні ушкодження та завдано матеріальні збитки. Після цього водій залишив місце ДТП. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.п.«а» п.2.10, п.п.«б» п.2.3, п.10.1 Правил дорожнього руху, тим самим вчинивши адміністративні правопорушення, передбачені ст.124 та ст.122-4 КУпАП (а.с.2,3).

Постановами Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 вересня 2022 року у справах №489/716/22 та №489/714/22 щодо притягнення ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення передбачені ст.124 та ст.122-4 КУпАП відповідно закрито провадження у справі, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Вказані судові рішення в апеляційному порядку не переглядались, а встановлені обставини у вищевказаних судових рішеннях повторному доказуванню при розгляді даної справи не потребують.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечував сам факт вживання алкоголю вже після події, що мала місце 08 січня 2022 року.

Крім того в матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_1 від 11 січня 2022 року, в яких він також підтвердив факт вживання спиртних напоїв після події, що мала місце 08 січня 2022 року (а.с.18).

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Будь-яких додаткових доказів на спростування висновків суду першої інстанції крім тих, які були досліджені судом першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Враховуючи сукупність доказів судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у вживанні, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, є порушенням п.п.«є» п.2.10 ПДР та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та особу правопорушника.

Доводи апеляційної скарги, фактично зводяться до заперечення участі ОСОБА_1 у ДТП, оскільки, як на думку останнього, відсутні судові рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбаченні ст.ст.124 та 122-4 КУпАП.

Між тим, згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій п`ятій цієї статті.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе за одночасної наявності певних умов, а саме: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення та сплив строку, передбаченого ст.38 КУпАП, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушення - з дня його виявлення).

Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм КУпАП дозволяє дійти висновку, що закриття провадження у справі за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, відсутня можливість закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення саме за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

У цьому разі законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

Як зазначено вище, постановами Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 вересня 2022 року у справах №489/716/22 та №489/714/22 щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за адміністративні правопорушення передбачені ст.124 та ст.122-4 КУпАП відповідно закриті провадження у справі, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

За такого, посилання ОСОБА_1 на закриття провадження у справах про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбаченні ст.ст.124 та 122-4 КУпАП, як на відсутність доказів вчинення ним ДТП є помилковими та не спростовують вчинене правопорушення за ч.4 ст.130 КУпАП.

Окрім того, слід зауважити, що апеляційний суд, діючи в межах повноважень на перегляд постанови районного суду у даній справі не дає оцінку кваліфікації дій водія ОСОБА_1 за ст.124 та ст.122-4 КУпАП, оскільки вказане не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції у цій справі.

До того ж, посилання ОСОБА_1 на не встановлення його вини у вчиненні ДТП є помилковими та не впливають на правильність вирішення даної справи, оскільки таке не спростовує подію, що сталася під час руху транспортного засобу 08 січня 2022 року.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він був тверезий, а вжив алкоголь після конфлікту з ОСОБА_2 безпосередньо у свого знайомого дома, в будь-якому випадку не спростовують факту вживання ОСОБА_1 алкоголю після події і до проходження медичного огляду на стан сп`яніння та порушення таким чином Правил дорожнього руху.

Інших доводів на спростування вини ОСОБА_1 у порушенні ним п.п.«є» п.2.10 ПДР апеляційна скарга не містить.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, водій ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що районний суд правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.п.«є» п.2.10 Правил дорожнього руху, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст.130 КУпАП як вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.4 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст.33 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова районного суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова