Номер провадження: 33/813/294/23
Номер справи місцевого суду: 947/343/23
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Маслова Р.Ю., захисника Байло Є.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову Київського районного суду м. Одеси від 23 січня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:
зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років. Крім того стягнутий судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Обставини справи та вимоги апеляційної скарги

Оскарженою постановою суду першої інстанції встановлено, що 20 листопада 2022 року о 10 годині 45 хвилин на автодорозі М14 21км+700 м, яка розташована на території Лиманського району Одеської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «RENAULT», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом 9998 номерний знак НОМЕР_2 , при цьому не маючи права керування вказаним транспортним засобом, не отримував категорії «СЕ», повторно протягом року.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.1(а) Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та винести нову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1) ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказав, що він має категорію керування «С» та «С1», тобто на вантажівки без причепу. На категорію «СЕ» та «С1Е» він лише проходить навчання.

В день розглядаємих подій ОСОБА_1 не керував автомобілем, за кермом був його батько, проте інспектор поліції склав протокол про адміністративне правопорушення саме відносно ОСОБА_1 , запевнивши його в тому, що у суді справа буде закрита через відсутність доказів його винуватості.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 написав пояснення, відповідно до яких він їхав на автомобілі, оскільки склалась така вимушена ситуація, проте суддя навіть не проводив судовий розгляд, а просто повідомив, що на нього накладений штраф в розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

ОСОБА_1 наголошує, що в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази того, що він керував транспортним засобом, а відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП може бути покладена лише на водія.

Сам факт визнання особою вини в порушенні ПДР не може бути достатнім доказом його винуватості, за відсутності інших належних доказів.

Протокол є лише формою фіксації правопорушення, а не доказом його вчинення.

Крім того в матеріалах справи відсутня копія постанови, яка б доводила, що ОСОБА_2 вже притягався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, а наявність лише довідки з невідомої бази даних не може бути доказом повторності вчинення правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника Байло Є.С. та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , які підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції не дотримався зазначених норм закону та допустив неповноту судового розгляду, яка в свою чергу призвела до передчасного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 наполягав на тому, що він не керував автомобілем, за кермом був його батько, проте інспектор поліції склав протокол про адміністративне правопорушення саме відносно ОСОБА_1 , запевнивши його в тому, що він ніякі відеозаписи передавати до суду не буде і в суді справа буде закрита через відсутність доказів його винуватості.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник підтвердили вказані доводи.

Відповідно до п.2) ч.1 ст.278 КУпАП при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд, перевіряє, у тому числі, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №019806 від 20.11.2022 року відносно ОСОБА_1 був складений Інспектором 1 взводу 4 роти 1 батальону полку УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 .

З фабули протоколу убачається, що 20 листопада 2022 року о 10 годині 45 хвилин на автодорозі М14 21км+700 м, яка розташована на території Лиманського району Одеської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «RENAULT», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом 9998 номерний знак НОМЕР_2 , при цьому не маючи права керування вказаним транспортним засобом, не отримував категорії «СЕ», повторно протягом року.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.1(а) Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

В протоколі вказано, що свідки правопорушення були відсутні, проте зазначено, що до протоколу додаються відео з архіву 001604; 001572.

Разом з цим перевіривши матеріали справи апеляційний суд встановив, що диски, або інші носії інформації з вищевказаними відеозаписами події розглядаємого правопорушення до матеріалів справи інспектором поліції ОСОБА_3 додані не були.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №019806 в матеріалах справи міститься лише довідка з інформаційного порталу Національної поліції відповідно до якої, громадянин ОСОБА_1 протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року по справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за вчиненням адміністративного правопорушення працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення.

Якщо в ході виявлення правопорушення застосовувався технічний засіб, він має бути зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, як то передбачено ст.256 КУпАП.

Верховним Судом визначено, якщо у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано технічний засіб яким здійснений фото або відеозапис, і відсутні інші докази вчинення правопорушення, то провадження підлягає закриттю на підставі ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції на вказані обставини увагу не звернув, формально підійшов до розгляду справи та у своїй постанові зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема відеозаписами події, які вказані в якості додатків до протоколу, проте які свідомо не були додані до матеріалів справи інспектором 1 взводу 4 роти 1 батальону полку УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 .

За таких обставин апеляційний суд не може визнати оскаржувану постанову суду законною та обґрунтованою, яка була прийнята на підставі об`єктивно з`ясованих даних.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови №14 від 23 грудня 2015 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (далі ПВСУ №14 від 23 грудня 2005 року) визнав правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

На підставі викладеного, враховуючи рекомендації Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2015 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову Київського районного суду м.Одеси від 23 січня 2023 року, а матеріали справи відносно ОСОБА_1 направити до Управління патрульної поліції в Одеській області для доопрацювання та належного оформлення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, п.24 Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 23 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП скасувати.

Винести нову постанову, якою матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 направити до Управління патрульної поліції в Одеській області для належного оформлення.

Довести до відома начальника Управління патрульної поліції в Одеській області про встановлені судом апеляційної інстанції порушення, викладені в мотивувальній частині постанови, допущені інспектором 1 взводу 4 роти 1 батальону полку УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Бровченком Андрієм Миколайовичем при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 для вжиття заходів дисциплінарного реагування.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко