ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/2894/20 Номер провадження 33/814/454/23Головуючий у 1-й інстанції Шинкарчук Я.А. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Коротуна Володимира Ілліча, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 14 серпня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 14 серпня 2020 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 17.05.2020 року, о 05:12 год. в с. Слобожанське, вул. Першотравнева, 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21053, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з ротової порожнини. Відмовився від продуття алкотестеру Драгер 6810 та від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Вказаними діями ОСОБА_1 чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду захисник Коротун В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована порушенням працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, оскільки останніми не складалося направлення на огляд водія до медичного закладу.

Окрім того зазначає, що прибор «Драгер» не має дозволу на застосування в підрозділах поліції, а водію на його вимогу не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про проходження ним чергової повірки.

Також вказує на порушення судом норм процесуального права під час розгляду справи в місцевому суді, оскільки суд відмовляв у виклику свідків, чим допустив неповне з`ясування фактичних обставин по справі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами в даній справі є:

протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР 18 №391446 від 17.05.2020 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , з особистими поясненнями останнього «вчера выпил пиво, ехал на автомобиле. В наркодиспансер ехать не буду, дуть в драгер отказываюсь»,

пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєних правопорушень та не були спростовані в суді апеляційної інстанції.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях притягнутого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП (в редакції чинній на час скоєння правопорушення), огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Як вже зазначено вище адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Щодо посилань апелянта на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, приходжу до наступного висновку.

З матеріалів справи, а саме пояснень свідків, що були залучені працівниками поліції в порядку ч. 2 ст. 266 КУпАП, вбачається, що ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку, як на місці зупинки, так і в лікарняному закладі, оскільки чинна на момент скоєння правопорушення редакція вказаної статті передбачала проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Тобто, в даному випадку працівниками поліції було забезпечено проведення огляду на стан сп`яніння у відповідності до діючих на той час положень ст. 266 КУпАП та вимог вказаної Інструкції.

При цьому водієм були надані особисті пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення «вчера выпил пиво, ехал на автомобиле. В наркодиспансер ехать не буду, дуть в драгер отказываюсь», що підтверджують факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

З пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи захисника щодо відсутності направлення водія до медичного закладу для проходження процедури огляду не беруться судом до уваги, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, що виключає необхідність в оформлені такого направлення, а відтак його відсутність не свідчить про недотримання працівниками поліції чинного законодавства.

Також безпідставними вважає апеляційний суд посилання, що спеціальний технічний засіб «Драгер» не дозволений до використання.

Так, працівниками поліції в протоколі зазначено, що водій відмовився від продуття газоаналізатора Драгер 6810.

Відповідно до Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС України від 01 березня 2010 року №33, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6810», «Alcotest 6820», «Alcotest7410 Plus com», «Алконт 01».

Всі види газоаналізаторів Drager Alcotest зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, що свідчить про правомірність використання приладу «Драгер 6820» працівниками поліції під час виконання своїх службових обов`язків.

Тобто не зазначення поліцейськими повної назви технічного засобу - «Alcotest 6810» не свідчить про відсутність дозволу на використання приладу «Драгер».

Апеляційний суд звертає увагу також, що водій не запитував сертифікат відповідності чи свідоцтво про повірку технічного засобу, що є недоречним з огляду на відмову від проходження огляду.

Жодних заперечень чи незгоди щодо недотримання порядку огляду на стан сп`яніння на місці, чи не направлення його до медичного закладу, водій ОСОБА_4 не висловлював, письмових пояснень з цього приводу не надавав.

Таким чином під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження обставини, які свідчать про відсутність в діях притягнутого події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Коротуна Володимира Ілліча, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 14 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна