Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/448/23 Головуючий у суді І-ї інстанції Бурко Р. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2023 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, працюючого інженером Держспецзв`язок, розлученого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. 00 коп., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, а також стягнуто з нього у дохід держави судовий збір в сумі 536 гривень 80 копійок,

за участі:

захисника Яушева В.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 09.09.2023 року о 00 год. 10 хв., рухаючись в м. Кропивницькому по вул. Металургів, 36, керував транспортним засобом «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння шкіряного покриву обличчя, розширені зіниці очей, які не реагують на світло) від проходження медичного огляду та огляду за допомогою спецтехзасобів на визначення стану сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 02 жовтня 2023 року стосовно нього повністю та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції його дії кваліфікував за ч.1 ст.130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з цим, суд першої інстанції в постанові не визначив доведеною таку обставину як - огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Також апелялянт зазначає, що він не керував транспортним засобом, а працівники поліції підійшли до його автомобіля, коли навідь двигун не працював.

Крім того, він не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, однак такий огляд бажав пройти у медичному закладі, проте працівниками поліції він до закладу охорони здоров`я для проходження такого огляду не направлявся.

Також апелянт звертає увагу на те, що Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та його направлення для огляду у медичний заклад, як свідчить відеозапис на місці зупинки не оформлялись, запах алкоголю з порожнини рота іншими передбаченими законом доказами задокументовано не було, інших явних ознак того, що він знаходився під впливом алкоголю, на відеозаписі не зафіксовано, то з об`єктивністю стверджувати, що він керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, підстав немає.

ОСОБА_1 вважає, що працівниками поліції було грубо порушено вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів", затвердженого постановою КМУ 17.12.2008р. №1103, що свідчить про те, що процедура його огляду на стан алкогольного сп`яніння не була дотримана.

Також звертає увагу, що фабула обвинувачення, яка викладена у протоколі стосовно нього неконкретизована, по формі та змісту не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, а саме його дії кваліфіковані, як керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що при певних обставинах підпадає під ознаки порушення вимог п.2.9 а) ПДР України, при тому, що згідно протоколу, йому поставлено за провину порушення вимог п. 2.5 ПДР України, а саме - відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та із застосуванням спеціального технічного пристрої «Драгер 6810» на місце зупинки ТЗ відмовився.

Тобто, у протоколі йому ставиться за провину вид відповідальності, який не передбачений диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, а фабула обвинувачення не відображає всіх істотних кваліфікуючих ознак складу даного правопорушення.

Крім того, звертає увагу на те, що в описі матеріалів справи на аркуші №6 значиться та фактично знаходиться СД-диск, але в Протоколі про такий доказ як диск ні чого не зазначено. БК та відеореєстратор до справи не долучені.

В протоколі про адмінправопорушення не зазначено вказівка про те, яким технічним засобом проводилась відеофіксація і на якому носії вона долучена до матеріалів справи.

В протоколі зазначено, що від керуванням ТЗ відсторонений шляхом передачі тверезому водію.

Вважає, що дане твердження не відповідає дійсності. На відеофіксації не має усного рішення поліцейського про відсторонення його від керуванням ТЗ і не має особи кому було передано ТЗ.

Тобто за висновком апелянта, якщо поліцейський його не відсторонював від керуванням ТЗ згідно ч.1 ст.266 КУпАП і автомобіль ні кому не передавався, отже він на час спілкування з поліцейськими не був водієм.

На підставі викладеного, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності складено незаконно і не обґрунтовано, таким що ґрунтується на припущеннях, не підтверджується доказами, з порушенням норм КУпАП та Наказу МВС України від 07.11.2015 № 1395, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а закриття провадження відносно нього на підставі п.1 ст.247 КУпАП є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи, що спростовується відсутністю у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Яушева В.В. у підтримку апеляційної скарги та перевіривши її доводи, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції.

Відповідно до п.6 вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 609607 від 09.09.2023 р., з якого убачається, що ОСОБА_1 09.09.2023 року о 00 год. 10 хв., рухаючись в м. Кропивницькому по вул. Металургів, 36, керував транспортним засобом «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння шкіряного покриву обличчя, розширені зіниці очей, які не реагують на світло) від проходження медичного огляду та огляду за допомогою спецтехзасобів на визначення стану сп`яніння відмовився;

-відеозаписом, який міститься в матеріалах справи, на якому зафіксовані обставини викладені працівниками поліції у протоколі;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

-копією посвідчення водія ОСОБА_1 .

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, є взаємоузгодженими підтверджують наявність адміністративного правопорушення та виннуватість ОСОБА_1 в його вчиненні, та будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Судом апеляційної інстанції були безпосередньо досліджені письмові докази та вище зазначені відеозаписи, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення від 09.09.2023, відповідно до яких працівник поліції, виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які відповідають переліку, зазначеному в «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння шкіряного покриву обличчя, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, законно та обґрунтовано запропонував водію пройти огляд на стан алкогольного сп`ягніння, на що ОСОБА_1 спочатку погодився пройти огляд у медичному закладі, однак, фактично відразу відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння, зазначивши при цьому, що вживав алкоголь.

При цьому, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 чітко усвідомлював про складання відносно нього протоколу та про наслідки у разі притягнення його до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Апеляційні доводи про те, що в протоколі про адмінправопорушення не зазначено вказівка про те, яким технічним засобом проводилась відеофіксація і на якому носії вона долучена до матеріалів справи, то такі доводи слід вважати безпідставними виходячи з наступного.

Так, вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення викладені в ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395. Проте вказаними нормами не передбачено обов`язкове внесення до протоколів про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, в тому числі і за ст. 130 КУпАП України, інформації щодо технічного засобу, яким здійснювався технічний запис.

Відповідно до п. 1.3 Розділу І "Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» (далі - Інструкція) затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції.

А відтак, чинний КУпАП не визначає обов`язку зазначати в протоколі про адміністративне правопорушення саме марку нагрудної камери, а в апеляційній скарзі не зазначено доводів щодо використання нагрудної відеокамери (відеореєстратора) патрульної поліції з порушенням вище вказаної Інструкції.

Апеляційні доводи про те, що матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, також не заслуговують на увагу, окільки про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом зазначено працівниками поліції у протоколі.

Доводи викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є необґрунтованими та безпідставними, так як факт керування підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом події з якого чітко вбачається рух транспортного засобу «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_2 . Після зупинки даного транспортного засобу, останній розпочав руз заднім ходом та зупинився біля патрульного автомобіля. На запитання поліцейського до ОСОБА_1 «Чому керуєте транспортним засобом та куди їдете?» останній вказує, що «їду додому». Після встановлення поліцейськими ознак алкогольного сп`яніння на запитання «Чому не визвали таксі?», ОСОБА_1 пояснив, що викликав таксі, однак не зміг викликати, а треба було їхати додому. При цьому фактично ніяких інших заперечень, в тому числі, що він не керував автомобілем ним не висловлювалось.

Апеляційні доводи про те, що фабула правопорушення, яка викладена у протоколі стосовно ОСОБА_1 неконкретизована, по формі та змісту не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, є безпідставними, оскільки працівниками поліції вірно зазначено про порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, а саме, як відмова водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. При цьому поліцейськими зазначені підстави для проведення такого огляду, тобто наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а також наявність факту керування останнім транспортним засобом.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд першої інстанції повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Виходячи з наведеного, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю доказів у матеріалах справи, досліджених в суді першої інстанції.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2023 року, стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко