Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/940/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23.10.2023смт. Доманівка

Суддя Доманівського районного суду Миколаївської області Єгорова Н.І.,за участі ОСОБА_1 , захисника -адвоката Волкова О.Л., розглянувши протокол, який надійшов від ВП № 2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , працює слюсарем , ІПН НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 481812 від 26.08.2023року, 26.08.2023 року, близько 18 год., в с.Коштове, Р-75, водій ОСОБА_1 керував транспорртним засобом "ВАЗ-21099", д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками стану алкогольного сп"яніння .Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп"яніння відмовився. Ознаки алкогольного сп"яніння- запах алкоголю із порожнини рота.

Свїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та пояснив, що 26.08.2023р. він із знайомим перебував на рибалці в районі с.Коштове. Повертаючись із рибалки, по дорозі автомобіль попав у яму, у зв"язку з чим було пошщкоджено колесо та рульову тягу. Автомобіль було зупинено на узбіччі дороги та увімкнено аварійні покажчики. Із зазначеними пошкодженнями, автомобіль не міг рухатися самостійно . Працівники поліції до водія підійшли коли автомобіль стояв з аварійними сигналами. Заперечує проти керування автомобілем в стані сп"яніння. Не заперечує, що відмовився від проходження огляду на стан сп"яніння, так як вважав, що Правил дорожнього руху не порушував.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Волкова О.Л.,дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова від прохдження відповіднодо встановленого порядку огляду на стан сп"яніння.

Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП , полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.

Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Верховний Суд у справі № 38/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема ,відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 481812 від 26.08.2023 року, до протоколу додаються матеріали справи та відеозапис.

Згідно досліджених судом відеозаписів з нагрудної відеокамери працівника поліції, вбачається, що долучений диск містить відеозапис, який датовано січнем 2017року, що не співпадає з подіями, зазначеними у протоколі.. Відеозапис створений із декілька файлів, із перегляду яких виявлено, що запис обставин здійснений з перервами у часі, тобто не є безперервним.

Вказаний доказ не може бути об`єктивним та допустимим доказом у справі, так як ним неможливо підтвердити чи спростувати обставини, викладені в протоколі.

Будь яких інших доказів, які підтверджували б факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння ОСОБА_1 , а також відмову від проходження медичного огляду на стан сп"яніння, матеріали справи не містять.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 245, 247, 251, 280, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в 10 - ти денний термін з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя :Н. І. Єгорова