ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/3257/23 Головуючий суддя І інстанції Нечипоренко І. М.
Провадження № 33/818/897/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Остропілець В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 31 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 03.07.2023 о 23:15 год. у смт Солоніцевка по вул. Сумський Шлях, 11 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21099 р.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проведено із застосуванням приладу Драгер та запис бодікамери /26. Відповідно до тесту № 81, проведеному 04.07.2023 о 00:37 год. керував в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду позитивний 1,59 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що відеозапис, який наданий працівниками поліції не є безперервним, що не відповідає чинному законодавству. Вказує, що працівники поліції змушували неодноразово продути в мундштук Драгера, що, на його думку, свідчить про неупереджене ставлення до нього з боку працівників поліції. Також вказує, що матеріали справи не містять доказів керування ним автомобілем. З відеозапису не вбачається ознак сп`яніння. Вказує, що відсутні документи, які підтверджують справність газоаналізатору Драгер. Також зазначав, що працівники поліції не роз`яснили йому його права, не повідомили, що здійснюється відеофіксація події. Зазначає, що він наголошував на проведенні огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, однак такі вимоги були проігноровані працівниками поліції.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду його апеляційної скарги повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Остропілець В.І. повідомила, що ОСОБА_2 дійсно повідомлений про час та місце розгляду його апеляційної інстанції, однак просив розглянути його апеляційну скаргу без його участі. Також захисник повідомила, що їх процесуальна позиція узгоджена і перешкод для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. ст. 268, КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 без його участі, однак за обов`язковою участю його захисника.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Остропілець В.І., яка підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_1 та просила її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9А.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан сп`яніння, результат тесту газоаналізатору ДРАГЕР, а також на відомості відеозапису бодікамери працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стан алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер та запис бодікамери. Відповідно до тесту № 81 водій дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду позитивний 1,59 проміле.

Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис та власноручні пояснення щодо ознайомлення зі змістом цього протоколу. Факт ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом також підтверджується відомостями відеозапису, який наявний в матеріалах справи, з якого вбачається, що останній особисто та добровільно підписав цей протокол та зазначив про ознайомлення з ним без будь-яких зауважень.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання проведення службової перевірки, не зверталися до суду в порядку КАСУ із скаргами на дії чи бездіяльність працівників поліції, а також не звертався із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Тобто вбачається, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом на оскарження дій працівників поліції під час проведення огляду та під час складення протоколу.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 та його захисника щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності.

Крім того, відповідно до відомостей роздруківки газоаналізатору Драгер (арк. 3а), вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі складав 1,59 проміле.

Такі відомості газоаналізатору ОСОБА_1 не заперечував, що підтверджується його власноручним підписом у цій роздруківці (арк.3а).

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (арк. 2).

Відповідно до відомостей цього акту вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: почервоніння очей, млява мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота.

ОСОБА_1 погоджувався із результатом проведеного огляду на стан сп`яніння, про що свідчить його власноручний підпис у графі «з результатом згоден».

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься відеозапис події, який був зафіксований на бодікамеру працівників поліції (акр. 4а).

Відповідно до відомостей цього відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомив останнім, що «… думал получится проскочить». Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не повідомляв працівників поліції що він не керував транспортними засобом та не посилався на будь-яку іншу особу, яка керувала автомобілем.

Такі відомості відеозапису, поза розумним сумнівом, свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції.

Поряд з цим, з відеозапису вбачається, що під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції встановили ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, вибрав з запропонованих йому мундштуков один, який поліцейський встановив в газоаналізатор Драгер та зробив контрольний забір повітря, результат якого був негативним. Після цього ОСОБА_1 пройшов огляд, результат якого був позитивним, а саме 1,59 проміле, з чим останній погодився та поставив свій особистий підпис у роздруківці Драгера та в акті огляду.

Слід звернути увагу на те, що працівники поліції спитали у ОСОБА_1 , чому він в роздруківці газоаналізатору поставив замість підпису «галочку», на що ОСОБА_3 відповів, що такий в нього підпис.

Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 поводив себе спокійно та не заперечував результату проведеного огляду та не бажав пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, що вочевидь спростовує такі твердження апелянта.

Поряд з цим, з відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що йому заборонено керувати автомобілем до повного протверезіння. А також повідомили, що автомобіль припаркований без порушень ПДР.

Такі відомості, поза розумним сумнівом, свідчить про відсторонення працівниками поліції ОСОБА_1 від керування автомобілем.

Крім того, в своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначав, що випив пляшку пива, що також підтверджує перебування його у стані алкогольного сп`яніння.

Поряд з цим, твердження апелянта щодо порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналізуючи вимоги цієї статті об`єктивно вбачається, що працівники поліції під час проведення огляду на стан сп`яніння зобов`язані залучити свідків лише у разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису події. В цій справі працівники поліції застосували відеозапис та долучили його до матеріалів справи, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність не залучення свідків працівниками поліції під час проведення огляду ОСОБА_4 на стан алкогольного сп`яніння.

Поряд з цим, з відомостей відеозапису вбачається, що працівник поліції звертається до ОСОБА_1 як до водія. Також в протоколі про адміністративне правопорушення зафіксовано, що ОСОБА_1 є водієм. Ці відомості ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції будь-яким чином не заперечував, а тому твердження апелянта про те, що останній не керував автомобілем, суд апеляційної інстанції розцінює як обраний ним спосіб захисту для уникнення відповідальності.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 31 липня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков