ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М. за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її представника, - адвоката Гелетій М.Т. та потерпілого ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Гелетій М.Т. на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2023 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративні правопорушення за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

При обставинах, зазначених в оскаржуваній постанові, 11 липня 2023 року о 13 годині 00 хвилин у м. Дніпро, вул. Байкальська, 9а, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Daewoo Nexia, д/н НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не переконалась, що це буде безпечно, не скористалась допомогою третіх ліц, в результаті чого здійснила наїзд на транспортний засіб Ford Focus, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який був припаркований на протилежній стороні дороги, в результаті ДТП обидва транспортні засоби зазнали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Після чого, ОСОБА_1 , місце дорожньо-транспортної пригоди залишила, до поліції не повідомила. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 10.9, п. 2.10а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі адвокат Гелетій М.Т. просить постанову скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційній вимоги по суті адвокат вказує, що ОСОБА_1 під час руху заднім ходом, наїзду на автомобіль вона не здійснювала та дорожньо-транспортної пригоди не вчиняла.

Крім того зазначила, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що саме особи свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були очевидцями ДТП, тобто бачили як вона скоїла наїзд на автомобіль.

Також вказує на відсутність доказів того, що саме вона керуючи автомобілем Daewoo Nexia, рухаючись заднім ходом здійснила наїзд на припаркований автомобіль.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити. Потерпілий ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги адвоката Гелетій М.Т., просив постанову суду залишити без змін.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходжу з наступного.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При винесенні оскаржуваної постанови суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані і його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги про відсутність в її діях складу даних адміністративних правопорушень, є необґрунтованими і безпідставними.

Так, висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 513871 від 11 липня 2023 року, складеному у відповідності до ст. 256 КУпАП, яким зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 513872 від 11 липня 2023 року за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП; схемою місця ДТП від 11 липня 2023 року, на якій зафіксовано розташування транспортного засобу, а також пошкодження цих автомобілів; рапортом інспектора поліції, відповідно до якого небайдужі громадяни повідомили про наїзд автомобілем Daewoo Nexia на автомобіль Ford Focus, після чого автомобіль Daewoo Nexia залишив місце ДТП.

Крім того, судом першої інстанції також було безпосередньо допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були очевидцями розглядуваної події, які повідомили, що автомобіль Daewoo Nexia виїжджав заднім ходом з паркувального місця та вдарив автомобіль Ford Focus, який був припаркований та не зупинившись поїхав з місця ДТП.

Так, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п. 10.9, п. 2.10а ПДР, відповідно до яких, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Порушення саме цих пунктів ПДР водієм ОСОБА_1 повністю підтверджується дослідженими матеріалами справи, в тому числі і поясненнями свідків, які безпосередньо перебували на місці ДТП, відповідно до яких, водій ОСОБА_1 , під час руху транспортного засобу заднім ходом, здійснила наїзд на транспортний засію потерпілого, після чого залишила місце ДТП.

Що стосується посилання адвоката на те, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що саме особи свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були очевидцями ДТП, тобто бачили як вона скоїла наїзд на автомобіль, то слід зазначити наступне.

Вищевказані свідки були безпосередньо допитані в судовому засіданні, попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів, до подій, зазначених у протоколі, останні не були знайомі а ні з правопорушницею, а ні з потерпілим, свідки повно та послідовно виклали обставини з приводу події і наслідків ДТП, які узгоджуються один з одним та з іншими доказами у справі, у зв`язку із чим відсутні підстави ставити їх під сумнів.

Таким чином, покази свідків є належними джерелами доказів, які поряд з іншим доказами у справі достатньо вказують на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даних адміністративних правопорушень.

Що стосується доводів адвоката в тій частині, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, то вони є безпідставними, оскільки сама ОСОБА_1 підтверджує цю обставину та не спростовує її перебування на вул. Байкальській під час розглядуваних подій.

Таким чином, досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їй адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені правопорушення за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею інкримінованих адміністративних правопорушень, є доведеною поза розумним сумнівом.

З огляду на викладене, накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33, 36 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Гелетій М.Т., - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2023 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративні правопорушення за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко