Справа №760/7256/22 3/760/4360/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2023 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Усатова І.А., при секретарі Омелько Г.Т., за участю представника Київської митниці Держмитслужби Короля Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, що надійшли від Київської митниці Держмитслужби, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м.Дублін, Ірландія, місце проживання - АДРЕСА_1 , місце роботи - голова наглядової ради «МЕГАБАНК» м.Харків, паспорт громадянина Ірландії НОМЕР_1 виданий 21.10.2013, посвідка на постійне проживання НОМЕР_2, видана 14.11.2018, орган, що видав 8001, за ознаками порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України,-

В С Т А Н О В И В :

До Солом`янського районного суду м. Києва від Київської митниці Державної митної служби України України надійшов адміністративний матеріал з протоколом про порушення митних правил №0716/10000/22 від 10 лютого 2022 року, складений відносно громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) за ст.471 МК України.

Відповідно до зазначеного протоколу, 10.02.2022 року о 19 год. 55 хв. для проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» поступив громадянин ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), що відлітав з України до Ірландії м. Дублін, авіарейсом FR9230 , авіакомпанії «RYANAIR». Для проходження митного контролю громадянин ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) самостійно обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари (в тому числі і переміщувані в супроводжуваному багажі) не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за межі митної території України та засвідчила про факти, що мають юридичне значення.

На підставі положень п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України, в якості використання однієї з форм митного контролю, співробітниками митниці було проведено усне опитування громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ).

На запитання співробітників митниці громадянин України ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), повідомив, що переміщує через митний кордон України 8000 євро.

Після проведення опитування громадянину ОСОБА_1 , було запропоновано пред`явити всю готівку в службовому приміщенні митниці.

Громадянином ОСОБА_1 було пред`явлено готівку в розмірі 8000 євро, що знаходилась в одному з відділень рюкзака пасажира, ручна поклажа.

Під час огляду рюкзака пасажира(ручна поклажа) було виявлено 1 шт. монету з металу жовтого кольору з зображенням на аверсі профілю жінки та написом «VIKTORIA DEI GRATEA 1863», на реверсі - зображення герба, що лежала в монетниці з металу білого кольору.

Зі слів громадянина ОСОБА_1 та монета належить йому особисто.

Зазначена монета переміщувалась без ознак приховування. На момент проходження митного контролю дозвільних документів на право переміщення через митний кордон України предметів культурного вжитку громадянин ОСОБА_1 не мав, до перетину лінії «зелений коридор» до інспекторів митниці не звертався та митної декларації не заповнював.

Митний орган зазначає, що своїми діями пасажир ОСОБА_1 порушив порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, яким обмежено переміщення культурних цінностей через митний кордон України відповідно до Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21.09.1999 № 1068-ХІV, та Інструкції «Про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22.04.2002 № 258 та товари, зазначені у додатку до Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів подвійного використанні затвердженого ПКМУ від 28 січня 2004 року №86.

Вказує, що була проведена попередня опробація монети та монетниці прибором EXPERT-3XL, який має дійсний акт перевірки.

Під час проведення опробації було встановлено, що монета вироблена з золота, а корпус монетниці вироблений із срібла.

Було проведено зважування монети та монетниці вагами CAS MW-300T №10490059.

Враховуючи вищенаведене, на переконання митного органу, своїми діями громадянин ОСОБА_1 під час проходження митного контролю порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що вказує на наявність у діях громадянина ознак порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 16.09.2022 матеріали справи повернуто до Київської митниці для проведення додаткової перевірки обставин вчинення адміністративного правопорушення, під час якої органу доходів і зборів необхідно було відповідно до вимог Митного Кодексу України надати належні докази, що необхідні суду для правильного вирішення справи, а саме експертне дослідження для підтвердження того, що вилучені монетниця та монета є предметами культурної цінності.

24.05.2023 справа повернута до Солом`янського районного суду м. Києва. Як зазначається у доводах митного органу, відповідно до службової записки управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку від 19.05.2023 №7.8+22/296 під час проведення суцільної інвентаризації цінностей в касі митниці (м.Бориспіль) виявлено відсутність предметів, вилучених згідно протоколу про порушення митних правил від 10.02.2022 №0716/10000/22 внаслідок імовірної кражі.

В судовому засіданні представник Київської митниці вважав обставини викладені в протоколі про порушення митних правил доведеними та просив притягнути громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст.471 МК України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності громадянин ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи про порушення митних правил був повідомлений належним чином.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З урахуванням вимог ст.526 МК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Заслухавши представника митного органу, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 471 МК України передбачена відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Як встановлено судом, 10 лютого 2022 року було складено протокол №0716/10000/22 про порушення громадянином ОСОБА_1 митних правил, передбачених ст.471 МК України, а саме за переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України, а саме культурних цінностей.

Відповідно до частини першої статті 495 МК доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

За змістом ч. 1 ст. 508 МК України, отримання доказів у справі про порушення митних правил необхідних для правильного її вирішення проводиться шляхом проведення процесуальних дій визначених цією статтею. До процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті З статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред`явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Разом з тим, суду не надано жодних належних доказів на підтвердження переміщення громадянином ОСОБА_1 через митний кордон товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

У відповідності із частиною першою статті 365 МК України громадяни за умови дотримання вимог цього Кодексу та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України.

Частиною другою статті 373 МК України встановлено, що Порядок вивезення (пересилання) громадянами за межі митної території України дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження визначається Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 448 «Про порядок вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження» установлено що вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами культурних цінностей з мстою їх відчуження здійснюється у разі, коли сумарна фактурна вартість культурних цінностей:

- не перевищує суму, еквівалентну 10000 євро, на підставі свідоцтва встановленого зразка на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей та з обов`язковим письмовим декларуванням;

- перевищує суму, еквівалентну 10000 євро, - на умовах поміщення товарів у митний режим експорту.

Визначення терміну «культурна цінність» міститься в статті 1 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей», згідно з яким це - об`єкти матеріальної та духовної культури, що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та охороні відповідно до законодавства України, зокрема, оригінальні художні твори живопису, графіки та скульптури, художні композиції та монтажі з будь-яких матеріалів, твори декоративно-прикладного і традиційного народного мистецтва; рідкісні монети, ордени, медалі, печатки та інші предмети колекціонування.

Виключний перелік культурних цінностей, які заборонені до вивезення з України визначено статтею 14 вказаного Закону, а саме: культурні цінності, занесені до Державного реєстру національного культурного надбання; культурні цінності, включені до Національного архівного фонду; культурні цінності, включені до Музейного фонду України.

Інші культурні цінності, згідно із статтею 13 Закону та наведеною вище постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 448, можуть бути вивезені за межі території України на підставі свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей.

Отже, зазначене свідоцтво видається на право вивезення виключно тих предметів, які становлять культурну цінність.

Проте, будь-яких доказів того, що монета з металу жовтого кольору з зображенням на аверсі профілю жінки та написом «VIKTORIA DEI GRATEA 1863», на реверсі - зображення герба, а також монетниця з металу білого кольору, мають культурну цінність митним органом не надано.

З метою надання суду належних доказів, які б підтверджували викладені у протоколі про порушення митних правил обставини, зокрема, проведення експертного дослідження, постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 16.09.2022 матеріали справи було повернуто до Київської митниці Держмитслужби для проведення додаткової перевірки.

Однак, митним органом вимог постанови виконано не було та матеріали справи повернуто до суду.

Таким чином, оскільки вилучені у громадянина ОСОБА_1 предмети не є культурними цінностями, законодавством України не встановлено заборон та обмежень на переміщення через митний кордон України, а отже їх переміщення з обранням зони (коридору) спрощеного митного контролю не становить складу порушення митних правил, відповідальність за яке передбачено статтею 471 МК України.

Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду також не надано.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського суду з прав людини. За змістом ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. У рішенні «Маліга проти Франції» від 23 вересня 1998 року, Європейський суд з прав людини визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення. Європейський суд з прав людини підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Таким чином, у діях громадянина ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, передбачених ст.471 МК України.

Згідно ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушенням.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що провадження відносно громадянина ОСОБА_1 за ст.471 МК України підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 251-252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.3, 95, 458-459, 470, 495, 522, 527 Митного кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст.. 471 МК України, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі, до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А.Усатова