Справа № 524/6754/23
Провадження 3/524/2849/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2023 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Малтиз Андрій Вікторович розглянувши матеріали, які надійшли від ДПС України ГУ ДПС у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, ІПН: НОМЕР_1 проживаючої: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.163-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , вчинила порушення, а саме не подання Податкових розрахунків за ІІІ, ІV квартали 2017 року, І, ІІ, ІІІ квартал 2018 року, чим порушено абз. «г» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями та встановленого порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року № 4 ( зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року за № 1/26556), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.163-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що припинила підприємницьку діяльність у 2018 році. При припиненні діяльності всі необхідні звіти та декларації вона подавала .

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП, а тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП виходячи з такого.

На обґрунтування вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення від 12.09.2023 року (а.с.11) долучено та до суду направлено такі докази: копію акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків від 25.07.2023 року №7552/16-31-24-0601/29301017 (а.с.1-5), пояснююча записка (а.с.6).

Згідно з вимогами ч.1 ст.163-4 КУпАП визначено відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Проте , саме протокол про адміністративне правопорушення , не містить конкретних відомостей з приводу того, про доходи яких саме громадян ОСОБА_1 не повідомила відомості, за якою формою та коли (в який строк, до якого числа) необхідно було їх подати, що заважає суду встановити необхідність та можливість їх подання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того у протоколі про адміністративне правопорушення вказано лише те, що ОСОБА_1 є платником податків, проте відсутні будь-які відомості як відносно кого було складено вказаний протокол: як відносно посадової особи підприємства, установи і організації, чи як суб`єкта підприємницької діяльності, що потребує відповідно застосування різних санкцій ч.1 ст.163-4 КУпАП.

Тобто, при зазначенні в протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, необхідно вказувати не лише факт порушення, але зазначати чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх обов`язків (службових тощо), встановивши, відповідно до яких нормативно-правових актів, коли і ким такі обов`язки для неї були визначені.

Отже, а ні з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а ні з наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді, які ж саме дії /бездіяльність вчинені останньою та в чому полягає її вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.163-4 КУпАП. Особа, що складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають).

Усі вказані ознаки є істотними для розгляду вказаної справи, підлягають доведенню та становлять об`єктивну сторону адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вказаним, суд не може з достовірністю встановити, які саме протиправні дії було вчинено ОСОБА_1 , та чи стосуються вони неповідомлення державної податкової інспекції чи неправильного оформлення документів.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до ст.9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

У справі «Малофєєв проти Росії» (пункти 111-120 рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04) Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП. При цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163-4 ч.1, 247 п.1, 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розпочате за ч.1 ст.163-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, адвокатом, потерпілим, його представником або прокурором в Полтавський апеляційний суд, через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Автозаводського районного суду

м. Кременчука Андрій МАЛТИЗ