Справа № 333/5647/22
Провадження № 3/333/297/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Кулик Вікторія Борисівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого охоронцем GB «Пласт», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній,-

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя від ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 11.11.2022 року серії ВАВ № 393337, в якому зазначено, що 17.10.2022 року, о 16 год. 00 хв., ОСОБА_1 перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого батька ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлювався в його бік нецензурною лайкою. Дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси в суді довірив представляти адвокату Мельниковій А.А., яка пояснила, що ОСОБА_1 свою вину у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення не визнає. В судовому засіданні адвокат Мельнікова А.А. надала усні пояснення щодо подій, які мали місце 17.10.2022 року, передували їх та сталися після цього, що стали їй відомі зі слів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 та неповнолітньою донькою ОСОБА_4 , мешкає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою також мешкає його батько ОСОБА_2 та рідний брат ОСОБА_5 . Батько тривалий час хворіє, має розлади психічного здоров`я. Між ОСОБА_1 та його батьком дійсно існують напружені стосунки, викликані тим, що батько та брат хочуть продати квартиру, а він не погоджується на її продаж. Але жодних сварок між ОСОБА_1 та його батьком 17.10.2022 року не відбувалось. Просила провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_1 . Вона, її чоловік та їх неповнолітня донька, мешкають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними у квартирі також постійно мешкають батько та рідний брат її чоловіка. 17.10.2022 року вона була вдома. Окрім неї вдома також були її чоловік, донька та батько чоловіка. Жодних сварок в родині 17.10.2022 року не відбувалось, з яких підстав ОСОБА_2 в той день викликав поліцію, вона не розуміє. Поліція дійсно приїжджала, але ніхто з її співпрацівників не опитував ані її, ані її чоловіка. Пояснила, що між її чоловіком та його батьком і братом існують напружені стосунки через те, що вони хочуть продати квартиру, що належить їм на праві спільної приватної власності, а він на це не погоджується. Брат чоловіка та його батько постійно провокують ОСОБА_1 на конфлікти, але її чоловік, розуміючи, що батько вже похилого віку, хворіє, намагається уникати їх. Останні також постійно вчиняють домашнє насильство відносно неї та їхньої неповнолітньої доньки, у зв`язку з чим вона навіть була змушена звернутися з дитиною до психолога за для психологічної допомоги доньці. На її думку, безпідставно викликавши поліцію останні намагаються залякати її чоловіка, та примусити його до продажу квартири.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причин свого неприбуття не вказав, будь яких заяв чи то клопотань до суду не направляв.

Заслухавши пояснення представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що дослідженні суддею докази обставин, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не підтверджують.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частина перша статті 9 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктом правопорушення є особа, якій виповнилося 16 років, і яка вчинила насильство до одного із членів своєї сім`ї.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП характеризується умисною формою вини і передбачає наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП поліцейським надано такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 393337 від 11.11.2022 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.10.2022 року та письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_5 від 17.10.2022 року.

З дослідженого у судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення судом установлено, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства психологічного характеру, яке проявилося у висловлюванні в бік батька нецензурною лайкою.

Проте, докази, які містяться в матеріалах справи, з врахуванням позиції представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не є такими, що переконливо свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не надала до матеріалів справи неспростовних доказів вчинення ОСОБА_1 насильства в сім`ї, чи хоча б визнання ним таких дій при приїзді працівників поліції, якими могли бути відео з камер поліцейських, пояснення неупереджених свідків.

З наданих в судовому засіданні пояснень встановлено, що ОСОБА_1 будь-яких дій саме психологічного насильства до ОСОБА_2 не застосовував.

Отже, при розгляді справи у судді виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 , дії якого було кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ході розгляду адміністративного матеріалу встановлено, що між сином та батьком мають місце напружені стосунки, а не прояв психологічного насильства.

Сукупність наведених обставин свідчить про відсутність в матеріалах справи переконливих доказів, що доводять вину ОСОБА_1 , а тому з врахуванням відсутності інших об`єктивних доказів у справі вони не є переконливими та не спростовними, а тому враховуючи наведене не вбачаю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи докази по справі, суддя дійшов висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, керуючись ч. 1 ст. 173-2 , ст. ст. 221, 283, 284, 285, 287-289 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик