ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/690/23 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2023 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 01 серпня 2023 року о 00 год. 05 хв., перебуваючи по місцю спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно дружини ОСОБА_1 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме виражався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, що викликало у ОСОБА_1 побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, чим порушив вимоги п.п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, вказуючи, що про рішення суду їй стало відомо 07 листопада 2023 року під час ознайомлення із матеріалами справи.

Також просить постанову суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду, та постановити нову, якою закрити провадження у справі через відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вказує, що 01 серпня 2023 року о 00 год. 05 хв. за місцем їх спільного проживання по АДРЕСА_1 , між нею та її чоловіком, ОСОБА_2 , відбувся побутовий конфлікт, в ході якого вони словесно вислювали незадоволення, домашнього насильства відносно неї ОСОБА_2 не вчиняв.

Зазначає, що суперечка, яка відбулась між нею та чоловіком, свідчить про існування неузгодженості їх позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак є домашнім насильством.

Вказує на те, що у протоколі не конкретизовано, яка шкода заподіяна їй, хоча це прямо випливає з диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , яка підтримала апеляцію з викладених у ній мотивів, ОСОБА_2 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження слід задовольнити, визнати поважною причину його пропуску, оскільки вона не була присутньою у судовому засіданні під час винесення рішення суду, про яке їй стало відомо 07 листопада 2023 року під час ознайомлення із матеріалами справи, що підтверджується відміткою на заяві, та 17 листопада 2023 року подано апеляційну скаргу.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП суд (суддя) при розгляді справи про адміністративне правопорушення має всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її у відповідності до закону.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте, цих вимог закону суддею суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не дотримано, внаслідок чого суддя прийшов до помилкового висновку про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому суд відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що громадянин ОСОБА_2 01 серпня 2023 року о 00 год. 05 хв., перебуваючи по місцю спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно дружини ОСОБА_1 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме виражався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, що викликало у ОСОБА_1 побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, чим порушив вимоги п.п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, суд першої інстанції керувався даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №735488 від 01 серпня 2023 року; електронному рапорті - витязі із системи ІПНП України, згідно якого зареєстроване повідомлення ОСОБА_1 про те, що її чоловік вигнав її з будинку та зачинився із дітьми віком 4 та 7 років всередині; письмових поясненнях ОСОБА_2 від 01 серпня 2023 року; письмових поясненнях ОСОБА_1 від 01 серпня 2023 року, згідно яких вона повідомила, що 01 серпня 2023 року близько 00 год. 05 хв. її чоловік повернувся додому у стані алкогольного сп`яніння та вчинив з нею конфлікт в ході якого ображав її нецензурною лайкою, вигнав з будинку та зачинив двері.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року (далі - Закон) визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно із п. 14 ч. 1 статті 1 даного Закону передбачено, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі словесні образи, погрози, приниження тощо спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

У даному випадку в протоколі про адміністративне правопорушення фактично не розкрита об`єктивна сторона правопорушення, зокрема, у ньому не конкретизовано, в чому саме полягало психологічне насильство, вчинене ОСОБА_2 відносно своєї дружини, ОСОБА_1 , та чи завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, хоча це прямо випливає з диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Будучи допитаною в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що її чоловік ОСОБА_2 не чинив щодо неї психологічного насильства, а між ними лише виникла побутова обопільна сварка.

Згідно із ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед інших питань вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення складено працівниками поліції з показань потерпілої, безпосередньо вони не були очевидцями сварки.

Рапорт працівника поліції, який не містить фактичних даних на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, сам по собі, в силу положень ст. 251 КУпАП не може бути доказом по даній справі.

Відповідно до положень пункту третього частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а тому покладення на суд обов`язків ініціювати збір доказів для доказування вини особи суперечить принципам об`єктивності та неупередженості суду при розгляді справи та є неприпустимим.

Згідно з частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В той же час, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог пункту першого частини першої статті 247 Кодексу України по адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, та того, що суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адмінвідповідальності, приходжу до висновку, що факт вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, не доведений, а тому провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП слід закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2023 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя