Справа № 366/3429/23
Провадження № 3/366/2434/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від військової служби правопорядку Збройних Сил України Міністерства оборони України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який зареєстрований проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИЛА:

13.11.2023 року до Іванківського районного суду Київської області надійшли на розгляд матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії КИ/І № 267 від 10.11.2023 року: 09.11.2023 року, близько о 20 год. 00 хв., військовослужбовець ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, на території Київської області, виконував обов`язки військової служби з явними ознаками алкогольного сп`яніння (відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів, проба позитивна 1,79%), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення визнав, щиро розкаявся та пояснив, вживав алкоголь, через те, що фізично і морально вже стомився. При цьому пояснив, що за місцем несення служби він характеризується позитивно, правопорушення вчинив вперше, зобов`язався більше подібних порушень службової дисципліни не допускати.

Вислухавши пояснення особи. яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Ч.3 ст.172-20 КУпАП передбачено відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

ОСОБА_1 інкриміновано саме виконання ним, як військовослужбовцем, обов`язків військової служби в нетверезому стані, вчинені особою, в умовах особливого періоду.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Згідно приписів с. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що формально в діях ОСОБА_1 є подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП., а саме виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду.

Його вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії КИ/І № 267 від 10.11.2023 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 10.11.2023 року;

- рапортом командира 3 зенітної кулеметної роти Сташука А. від 10.11.2023 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 09.11.2023 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 09.11.2023 року;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з роздруківкою приладу «Алконт-М» №00286, результат тесту 1,79%;

- копією військового квитка серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , який підтверджує, що останній є військовослужбовцем.

Із матеріалів справи не встановлено обставин, які б виключали його адміністративну відповідальність.

Обставинами, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , суддею визнається щире розкаяння винного та зобов`язання не вчиняти в подальшому правопорушення.

Обставин, які обтяжують відповідальність, суддею не встановлено.

Слід врахувати, що військовослужбовець ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення військових адміністративних правопорушень притягається вперше, відомостей, які б це спростовували, матеріали справи не містять, він є особою, яка в період дії в Україні воєнного стану виконує завдання щодо захисту державного суверенітету та недоторканості території України, ризикує власним життям і здоров`ям, усвідомлює небезпеку, яку становить рід виконуваних їм завдань, майже не має ніякого часу для відпочинку, що тягне за собою сильний стрес для нервової системи людини. Також суддя враховує, що матеріали справи не містять відомостей про негативні наслідки вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до службової характеристики, яку було надано його командиром, в судовому засіданні, ОСОБА_1 характеризується позитивно, до виконання військового обов`язку відноситься відповідально, проявляє себе як відповідальна особа, користується повагою серед військовослужбовців, накази командирів виконує, дотримується військової дисципліни.

Слід також звернути увагу, що у відповідності до Дисциплінарного статуту ЗС України та положень про виплату додаткових винагород, з військовослужбовців знімаються доплати, зокрема, за вчинення правопорушень, передбачених ст. 172-20 КУпАП. Сума таких доплат є значною з урахуванням середньомісячної заробітної плати в України станом на дату вчинення правопорушення. Сума штрафу за вчинення цього правопорушення також є надмірно значною.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у справі Скоппола проти Італії від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний надмірний тягар (рішення у справі від 02.11.2004 р. Трегубенко проти України).

За цих обставин, з урахуванням відсутності негативних наслідків правопорушення, суддя приходить до висновку, що фактичне накладення двох стягнень (штрафу за це порушення як адміністративне стягнення та зняття надбавок як дисциплінарне стягнення) зможе поставити військовослужбовця в скрутне матеріальне становище, відповідно буде порушено справедливий баланс між мірою стягнення вчиненому правопорушенню та його наслідкам.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

У листі Міністерства юстиції України від 02.08.2013 року № 6802-0-4-13/11, зазначено, що стосовно малозначності вчиненого адміністративного правопорушення відповідно до статті 22 КУпАП, ця обставина може бути підставою для звільнення порушника від адміністративної відповідальності. При цьому в КУпАП відсутні визначення поняття "малозначність правопорушення" та його ознаки. У кожному конкретному випадку орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, самостійно вирішує питання про визнання діяння малозначним.

Вирішення питання про застосування положень ст. 22 КУпАП суддя вирішує з урахуванням Узагальнення практики Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України та узагальнення судової практики Верховного Суду України щодо розгляду судами справ про адміністративні правопорушення де зазначено, що визначення малозначного правопорушення законодавчо не закріплено.

Проте, у кожному конкретному випадку суддею має вирішуватися питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної шкідливості, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Сфера застосування статті 22 КУпАП поширюється саме на орган, уповноважений вирішувати справу (у цьому випадку суд). Такі висновки наведені у Постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 266/3228/16-а.

Стаття 172-20 КУпАП не входить до переліку відмітки ст.22 КУпАП як стаття, за якою малозначність не може бути застосована.

З аналізу долучених до протоколу про адміністративне правопорушення доказів у їх сукупності, суддя приходить до висновку, що в цьому випадку наслідки вчинення адміністративного правопорушення є малозначними, оскільки діями ОСОБА_1 не спричинено значної шкоди суспільним інтересам, він у вчиненому щиро розкаявся, зобов`язався не вчиняти в подальшому таких правопорушень, що знижує ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення.

З огляду на зазначене, суддя приходить до переконання, що накладення передбаченого КУпАП стягнення за це правопорушення у цьому випадку буде несправедливим по відношенню до ОСОБА_1 , тим більше, що наслідки вчинення цього правопорушення є малозначними, а тому, відносно нього слід обмежитись усним зауваженням.

Саме таке рішення у цій справі є дотриманням Справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Керуючись ст.ст. 22, 172-20, 245, 251, 252, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та в силу ст.22 КУпАП, звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись відносно нього усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя Н.П. Слободян