ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023 Справа №607/9197/23

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дуда О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області та Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, працюючого на посаді завідуючого складом в ПП «Антихолод», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №064633 від 19 травня 2023 року, ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він 19 травня 2023 року близько 20 год. 30 хв., перебуваючи за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного, фізичного та економічного характеру, а саме: висловлював в її сторону словесні образи, штовхав та шарпав її, наніс ляпас долонею в область голови з правого боку та схопивши за волосся кинув на землю та в подальшому вигнав з будинку і не впускав всередину, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному чи фізичному здоров`ю, чим порушив пункти 3, 4, 14, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та чим, на думку особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №353927 від 20 травня 2023 року, ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він 20 травня 2023 року о 14 год. 35 хв. у АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , в ході якого виражався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим принижував її честь і гідність, внаслідок чого міг спричинити шкоду психічному здоров`ю потерпілої, чим, на думку особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Також, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №980256 від 21 травня 2023 року, ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він 21 травня 2023 року близько 18 год. 00 хв. за адресою: м. Тернопіль, вул. Новий Світ, 40, перебував в місці проживання (перебування) постраждалої особи, контактував з ОСОБА_2 , чим порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА №162271 від 20 травня 2023 року, а саме: заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої ОСОБА_2 та заборону в будь-який спосіб, чим, на думку особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП не визнав та заперечив факт вчинення ним щодо його дружини ОСОБА_2 домашнього насильства за викладених у складених щодо нього протоколах обставин. Щодо поставленого йому у провину невиконання винесеного щодо нього термінового заборонного припису, ствердив, що 21 травня 2023 року його дружина ОСОБА_2 прийшла до його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за своїми особистими речами, а тому саме вона була ініціатором їхнього спілкування того дня.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Скиба В.М. в судовому засіданні, подавши відповідне письмове клопотання, вказав на наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу інкримінованих йому правопорушень.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 підтвердила як обставини вчинення її чоловіком ОСОБА_1 відносно неї домашнього насильства, викладені у складених щодо нього протоколах про адміністративні правопорушення, так і факт невиконання ним винесеного відносно нього термінового заборонного припису, а тому просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи його захисника, пояснення потерпілої та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 (далі Закон) домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи суд враховує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП і не може бути перекладено на суд. Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як видно, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП (за протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАД №064633 від 19 травня 2023 року та серії ВАВ №353927 від 20 травня 2023 року), долучено: електронний рапорт інспектора-чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Настин В.В. від 19 травня 2023 року; рапорт старшого інспектора СПДН ВППП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Батуленка В. від 19 травня 2023 року; електронний рапорт працівника Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області (витяг з ІПНП України) від 22 травня 2023 року; письмові пояснення ОСОБА_2 від 19 травня 2023 року та 20 травня 2023 року; додатки до Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 19 травня 2023 року та 20 травня 2023 року; письмову заяву ОСОБА_2 від 20 травня 2023 року; письмові пояснення ОСОБА_1 від 20 травня 2023 року; копію термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №162271 від 20 травня 2023 року; відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, який міститься на оптичному носії інформації DVD-R диску.

Втім, на переконання суду, долучені до протоколу про адміністративні правопорушення документи та відеозапис не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП (за протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАД №064633 від 19 травня 2023 року та серії ВАВ №353927 від 20 травня 2023 року), оскільки не містять належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження обставин, що підлягають доказуванню в даній справі.

Так, долучені до матеріалів справи електронний рапорт інспектора-чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Настин В.В. від 19 травня 2023 року, рапорт старшого інспектора СПДН ВППП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Батуленка В. від 19 травня 2023 року та електронний рапорт працівника Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області (витяг з ІПНП України) від 22 травня 2023 року, не підтверджують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, за вказаних у протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАД №064633 від 19 травня 2023 року та серії ВАВ №353927 від 20 травня 2023 року обставин, оскільки у розумінні положень статті 251 КУпАП не є належними доказами у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, так як відносяться до внутрішніх службових документів органів Національної поліції.

Також суд не приймає до уваги долучені до протоколу письмову заяву та пояснення ОСОБА_2 від 19 травня 2023 року та 20 травня 2023 року в якості доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, оскільки ОСОБА_2 , яка наділена процесуальним статусом потерпілої у даній справі, була допитана безпосередньо у суді та в усному порядку надала свої пояснення відносно викладених у складених щодо її чоловіка ОСОБА_1 протоколах обставин.

Додатки до Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 19 травня 2023 року та 20 травня 2023 року, а також копія термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №162271 від 20 травня 2023 року, які містяться у матеріалах справи, також не можуть розцінюватись судом як докази вчинення ОСОБА_1 правопорушень, які ставляться йому у провину, оскільки наведені у них відомості не підтверджують викладених у складеному щодо нього протоколах обставин.

Надаючи оцінку відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, який міститься на оптичному носії інформації DVD-R диску, суд враховує те, що на ньому зафіксовано лише спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з працівниками поліції, а також процедуру оформлення поліцейськими адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 , а тому не приймає вказаний відеозапис до уваги у якості доказу вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому протиправних діянь.

Як видно, будь-яких інших належних та допустимих доказів, на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адміністративних правопорушень, винність особи у їх вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в контексті положень ст.251 КУпАП, у матеріалах справи немає.

При цьому, оцінюючи надані в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_2 пояснення про вчинення її чоловіком ОСОБА_1 щодо неї домашнього насильства, суд зважає на те, що зазначені нею відомості не підтверджуються жодними іншими долученими до матеріалів справи документами, а тому, на переконання суду, за таких обставин, виключно пояснення потерпілої не можуть бути достатніми доказами вини особи у вчиненні адміністративних правопорушень та не можуть слугувати єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, з огляду на те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Окрім цього, суд враховує, що згідно складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №353927 від 20 травня 2023 року, йому ставиться у провину погроза фізичною розправою потерпілій ОСОБА_2 , що охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, а тому вказана ознака не може кваліфікуватись як адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до переконання, що склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП (за протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАД №064633 від 19 травня 2023 року та серії ВАВ №353927 від 20 травня 2023 року), у діяннях ОСОБА_1 не підтверджується «поза розумним сумнівом» доказами у справі.

При встановленні наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №980256 від 21 травня 2023 року, згідно з яким йому ставиться у провину невиконання термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №162271 від 20 травня 2023 року, суд враховує наступне.

Так, відповідно до п.16 ч.1 ст.1 р.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Згідно із п.4 ч.1 ст.10 даного Закону до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.25 вказаного Закону терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, вчинення якого ставиться у провину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №980256 від 21 травня 2023 року, виражається у невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, тому для настання відповідальності за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої такий був винесений, слід чітко встановити, коли, ким та на який період було винесено терміновий заборонний припис, які заходи містив вказаний припис та чи знав кривдник про винесення щодо нього такого припису.

Як видно із долученої до матеріалів справи копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №162271 від 20 травня 2023 року, такий був винесений працівником поліції стосовно ОСОБА_1 на строк десять діб з 17 год. 00 хв. 20 травня 2023 року до 17 год. 00 хв. 30 травня 2023 року.

Також зі змісту вказаного термінового заборонного припису вбачається, що відносно ОСОБА_1 працівником поліції було застосовано заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника у вигляді: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, якою згідно із даним приписом є ОСОБА_2 ; заборони на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Водночас, із досліджених та оцінених у відповідності до положень ст.252 КУпАП в судовому засіданні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вбачається, що ініціатором спілкування (контактування у розумінні положень статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству») 21 травня 2023 року близько 18 год. 00 хв. за адресою: м. Тернопіль, вул. Новий Світ, 40, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (кривдника - згідно із терміновим заборонним приписом серії АА №162271 від 20 травня 2023 року) та потерпілої ОСОБА_2 (постраждалої особи - згідно із терміновим заборонним приписом серії АА №162271 від 20 травня 2023 року) була ОСОБА_2 , оскільки із долучених до матеріалів справи документів вбачається, що саме вона 21 травня 2023 року близько 16 год. 50 хв. прийшла до місця проживання (перебування) свого чоловіка ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки мала на меті забрати свої особисті речі.

За наведеного, самі по собі складені щодо ОСОБА_1 протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, не можуть бути визнані єдиними належними та допустимими доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певних діянь, оскільки за своєю правовою природою не є самостійними беззаперечними доказами, а викладені у них обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, доходжу висновку, що матеріали справи не містять достатніх, належних та переконливих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки надані суду документи не свідчать беззаперечно та «поза розумним сумнівом» про те, що він 19 травня 2023 року близько 20 год. 30 хв. та 20 травня 2023 року о 14 год. 35 хв., перебуваючи за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а також щодо того, що він 21 травня 2023 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи за вищевказаною адресою, не виконав вимоги винесеного щодо нього термінового заборонного припису серії АА №162271 від 20 травня 2023 року, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому слід зазначити, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягається до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

Отже, оцінюючи зібрані по справі докази у їх повній сукупності, приходжу до висновку про відсутність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю, що провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП слід закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 173-2, 247, 251, 252, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з наявністю обставин, передбачених п.1 ст.247 КУпАП, тобто відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається Тернопільським апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга, подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

Суддя Дуда О.О.