Провадження №: 3/755/6928/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" листопада 2023 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Омельян І.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ГП № 526038 ОСОБА_1 , 25.09.2023 року о 15:00, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно сестри ОСОБА_2 , а саме: кричав, ображав, погрожував фізичною розправою, що спричинило сильні душевні хвилювання.

Крім цього, відповідно до протоколу серії ГП № 526037 ОСОБА_1 , 25.09.2023 року о 15:00, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно племінника ОСОБА_3 , а саме: кричав, ображав, погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не визнав та пояснив, що 25.09.2023 року його сестра разом зі своїм сином не впускали до його помешкання, у зв`язку з чим він був змушений викликати працівників поліції. Прибувши на місце, працівники поліції будь-яких пояснень у нього з приводу виклику не відібрали, а склали адміністративні протоколи за вчинення домашнього насильства. Зазначив, що будь-якого домашнього насильства ні до кого він не вчиняв. У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - Куліш Б.М. зазначив, що протоколи про адміністративні правопорушення не відповідають події, яка була 25.09.2023 року. З відео записом з бодікамери, встановлено наступне: так працівники поліції з`явилися о 22.37 год. 25.09.2023 року, де побачили, що на подвір`ї перебуває ОСОБА_1 , який повідомив про обставини справи. О 3.50 хв. відео запису в ліфті ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що його племінник ОСОБА_3 постійно погрожує йому фізичною розправою та висловлюється нецензурною лайкою. О 5.36 хв. відео запису ОСОБА_3 повідомив, що його мати сказала, що ОСОБА_1 не попаде до квартири, тобто працівники поліції зафіксували, що ОСОБА_1 знаходиться поза межами квартири. О 14.50 хв. відео запису інспектор поліції Бурмака Сергій, зазначив, що ОСОБА_1 постійно викликає працівників поліції, однак він не бачить підстав, хоча те що, останнього не пускають в квартиру на думку працівника поліції це «трішки порушення». Потім працівник поліції почав задавати питання, чи б`є ОСОБА_1 , на що ОСОБА_4 відповіла, що «ні». Потім на запитання працівника поліції ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_1 ображає її словесно та погрожує фізично їй, особисті речі не вимагає та не забирає, не штовхає, однак психологічно тисне. Коли опитували ОСОБА_3 працівники поліції натякали неодноразово, чи погрожував ОСОБА_1 . ОСОБА_3 наштовхуючи його на те, щоб він повідомив, що ОСОБА_1 йому погрожував, що являється недопустимим з боку працівників поліції, оскільки при розгляді адміністративного правопорушення, вони повинні діяти об`єктивно та неупереджено. О 18.00 хв. відеозапису, працівник поліції Бурмака Сергій сказав, що він вбачає психологічне насильство з боку ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та сказав, що саме працівник поліції хоче, щоб ОСОБА_1 пішов до суду та трішки постояв, як ОСОБА_3 . Тобто своїми діями працівник поліції вирішив покарати ОСОБА_1 , що свідчить про упередженість з його боку при розгляді адміністративного справи про адміністративне правопорушення. Зазначив,що працівник поліції своїми діями став не на захист ОСОБА_1 , якого не пускали до квартири за надуманими обставинами та був у тверезому стані, спокійно спілкувався, що підтверджено записами з боді камер, а вирішив повірити ОСОБА_3 та його матері, які є заінтересованими особами і свідчити один проти одного не будуть. Крім того, зазначив що ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальсності за ст. 173-2 КУпАП та рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.10.2023 року видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 . У зв`язку з чим, захисник просив закрити провадження відносно ОСОБА_1 . Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного. Відповідно до ст. 245 КУпАП одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом. Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України). Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом. Зокрема, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення. Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 526038 ОСОБА_1 , 25.09.2023 року о 15:00, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно сестри ОСОБА_2 , а саме: кричав, ображав, погрожував фізичною розправою, що спричинило сильні душевні хвилювання. Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 526037 ОСОБА_1 , 25.09.2023 року о 15:00, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно племінника ОСОБА_3 , а саме: кричав, ображав, погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою. Проте, об`єктивна сторона правопорушення виражається в: умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого; невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений; неповідомленні уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення термінового заборонного припису. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу. Протокол про адміністративне правопорушення є одним з джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення, а тому дотримання правил щодо його складання є обов`язковим. Так, у порушення вимог ст. 256 КУпАП, до протоколах про адміністративні правопорушення не долучено належних доказів його вчинення, зокрема, фото-, відеоматеріалів, пояснень свідків, які би вказували на обставини, зазначені в протоколі. Таким чином, все вищенаведене спростовує обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 173-2, 245, 247, 251-252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративні правопорушення, передбаченні ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя І.М. Омельян