ПОСТАНОВА

Іменем України

03.05.2023 Справа №607/7916/23 Провадження № 3/607/3369/2023

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , працюючої вихователем Тернопільського дошкільного навчального закладу № 30 Тернопільської міської ради Тернопільської області, особи з інвалідністю 3 групи з дитинства, яка має на утримані двох неповнолітніх дітей,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

03.05.2023 на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 980640 від 20.04.2023 зазначено, що 18.04.2023 приблизно о 16 год. 20 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи у загальному коридорі 4 під`їзду у будинку АДРЕСА_2 , висловлювалась нецензурною лексикою, чим ображала людську гідність та громадську мораль.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за ст. 173 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винуватою себе у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнала. Пояснила, що 18.04.2023 приблизно о 16 год. 20 хв. перебувала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Почувши конфлікт у загальному коридорі під`їзду, ОСОБА_1 вирішила вийти з квартири та з`ясувати причину конфлікту. Так, у під`їзді ОСОБА_1 побачила двох сусідів, які висловлювались нецензурною лайкою, а також, що один з них - ОСОБА_2 наносив тілесні ушкодження іншому. На зауваження та запитання щодо причин конфлікту ОСОБА_2 не реагував, а лише висловлювався на її адресу нецензурною лайкою. Надалі ОСОБА_1 вирішила зателефонувати батькові сусіда, удари якому наносив ОСОБА_2 , та повідомити про наявність конфлікту. Після чого ОСОБА_2 ввірвався у квартиру ОСОБА_1 та знову висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, а потім здійснив виклик працівників патрульної поліції. Зауважила, що між нею та ОСОБА_2 наявний давній конфлікт щодо користування приміщенням для сушіння білизни, яке перебуває у спільному користуванні.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, полягає у дрібному хуліганстві, тобто нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Для визначення поняття громадський порядок суд виходить із загальноприйнятого тлумачення цього поняття та встановленої судової практики про те, що громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ, організацій. Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне саме до цього.

Приймаючи до уваги те, що правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, встановлює відповідальність за вчинення хуліганських дій, в протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути конкретизовані мотиви, якими керувався правопорушник під час вчинення правопорушення, спосіб вчинення правопорушення та вказано, що дії правопорушника носили навмисний характер і були спрямовані на порушення громадського порядку і спокою громадян.

При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 288/1158/16-к роз`яснено, що обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства від інших незаконних дій проти особи. При цьому хуліганські дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства.

Верховний Суд дійшов висновку, що за відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 980640 від 20.04.2023 вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується те, що 18.04.2023 приблизно о 16 год. 20 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи у загальному коридорі 4 під`їзду у будинку АДРЕСА_2 , висловлювалась нецензурною лексикою.

Разом з тим судом встановлено, що ОСОБА_1 не була учасником конфлікту, а лише очевидцем подій, які мали місце між мешканцями будинку АДРЕСА_2 , в тому числі ОСОБА_2 , співмешканка якого здійснила виклик працівників патрульної поліції

Крім цього, суд встановив, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявний тривалий конфлікт щодо користування приміщенням для сушіння білизни, яке перебуває у спільному користуванні. Такі обставини підтверджуються заявою ОСОБА_2 від 21.09.2020 та повідомленням Тернопільської міської ради № 10338/02-ф від 02.10.2020.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні такі суб`єктивні ознаки, як хуліганський мотив і умисел, спрямований на порушення громадського порядку, які є основними критеріями, що відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень.

Більше того суд звертає увагу про наявні розбіжності в показаннях осіб, які були очевидцями подій.

Так, з рапорту ЄО Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області № 10458 від 18.04.2023 вбачається, що виклик на лінію «102» надійшов від ОСОБА_3 , яка повідомляла про те, що їй необхідна допомога, щоб відчити двері квартири. Однак після прибуття на місце події працівники патрульної поліції виявили конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Крім цього, у письмових поясненнях ОСОБА_3 від 20.04.2023 зазначено, що ОСОБА_1 висловлювалась нецензурною лайкою відносно ОСОБА_2 , втой час як ОСОБА_2 у своїх поясненнях зазначив, що ОСОБА_1 висловлювалась нецензурною лексикою відносно ОСОБА_3 .

Указані обставини в сукупності свідчать про те, що з метою приховання дійсних обставин справи, очевидці події намагалися таким чином ввести правоохоронні органи та суд в оману.

За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так само Європейський суд з прав людини неодноразово, зокрема, у справах «Кобець проти України» (рішення від 14.02.2008), «Берктай проти Туреччини» (рішення від 08.02.2001), «Леванте проти Латвії» (рішення від 07.11.2002) вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

З урахуванням викладеного судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких підстав суд доходить висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

При цьому суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи зі змісту норм ч. 2 ст. 284, ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору за розгляд цієї справи.

Керуючись ст. 7, 9, 40-1, 173, 245, 247, 251-252, 283-285, 287, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяІ. В. Марциновська