ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2297/23 Справа № 175/5562/23 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Кравцова Вадима Віталійовича на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

за участю:

захисника Кравцова В. В.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 27.08.2023 о 15 год 00 хв в Дніпропетровській області с. Старі Кодаки, вул. Юрія Гагаріна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Alcotest 6820 ARHK 0573», який встановив рівень сп`яніння 1,26 проміле, тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник посилається на те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тим обставинам, що у справі відсутні будь-які докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, ця обставина не зафіксована відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, а сам відеозапис розпочинається, коли транспортний засіб припаркований на узбіччі, ОСОБА_1 знаходиться на передньому пасажирському сидінні і спілкується з поліцейським. Захисник посилається на низку правових позицій Верховного Суду, відповідно до яких рапорт працівника поліції не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, а визнання своєї винуватості особою, не може бути достатнім доказом правомірності рішень суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності, а також не звільняє суд від обов`язку всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо, та всієї доказової бази у сукупності.

Позиції учасників апеляційного процесу.

Захисник Кравцов В. В. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених у скарзі просив її задовольнити. Суд повідомив, що ОСОБА_1 про дату, час та місце апеляційного перегляду повідомлений належним чином та просив розглядати апеляційну скаргу за участю захисника.

Пояснив, що ОСОБА_1 дійсно не керував транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а в суді першої інстанції дав пояснення, як йому сказали працівники поліції, які повідомили, що санкція передбачає штраф у розмірі 850 гривень і для спрощення процедури розгляду та отримання такого штрафу саме такі пояснення йому слід надати суду.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції, провівши повторний розгляд справи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, доходить висновку, що суд першої інстанції не дотримався вищезазначених вимог закону, з огляду на наступне.

Згідно з оскарженої постанови видно, що 27.08.2023 о 15 год 00 хв в Дніпропетровській області с. Старі Кодаки, вул. Юрія Гагаріна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Alcotest 6820 ARHK 0573», який встановив рівень сп`яніння 1,26 проміле, тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції поклав в основу судового рішення: протоколи про адміністративні правопорушення, акто огляду, роздруківку з приладу Драгер, рапорт працівника поліції, відеофіксацію з нагрудних камер працівників поліції та пояснення ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції такий висновок суду вважає необґрунтованим, оскільки він не підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи та вважає його таким, що зроблений на підставі неповного з`ясування обставин справи та неповноти судового розгляду.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння...

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом... на стан алкогольного... сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Визначення терміну керування транспортним засобом наведено, зокрема в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Всупереч зазначеного у постанові суду першої інстанції, апеляційним судом під час перегляду відеозапису з нагрудних камер працівників поліції не встановлено факту керування водієм ОСОБА_1 автомобілем «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 .

Так, зазначений відеозапис розпочинається з того, що працівники поліції спілкуються з пасажиром ОСОБА_1 , який сидить на передньому пасажирському сидінні транспортного засобу, який припаркований на узбіччі дороги. Будь-якого факту в підтвердження зміни місця ОСОБА_1 у справі відсутні.

Свідків у даній справі немає, у зв`язку з чим відеозапис є єдиним об`єктивним джерелом доказів у цій справі на якому мали б бути зафіксовані всі обставини справи, які підлягають доказуванню у межах даної категорії справ.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції безпосередньо дослідивши, відеозапис з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції встановив, що на ньому не зафіксований як сам факт руху транспортного засобу, так і той факт, що ОСОБА_1 виконував функції водія.

Судом апеляційної інстанції проаналізований і зміст розмов між ОСОБА_1 та працівниками поліції, який не свідчить про те, що останній був водієм, він жодного разу прямо чи опосередковано не підтверджував цей факт, пояснюючи, що транспортним засобом керує його дружина.

В рапорті інспектора поліції зазначено про те, що під час несення служби ними було помічено автомобіль «Mitsubishi Outlander», який зупинився на узбіччі дороги, це єдина обставина, яка узгоджується з відеозаписом. Інші відомості про те що ОСОБА_1 був за кермом автомобіля і начебто він з дружиною помінялись місцями не підтверджуються жодними об`єктивними даними, в тому числі і відеозаписом. Примітно, що під час спілкування працівники поліції неодноразово наголошували, що вони зафіксували ці обставини відеозаписом, проте такого відеозапису до протоколу не долучили.

У справі відсутня технічна фіксація судового засідання в суді першої інстанції, тому апеляційний суд не має можливості підтвердити або спростувати позицію захисту щодо пояснень ОСОБА_1 в місцевому суді.

Будь-яких інших доказів у цій справі немає.

Отже, у справі з доказів, якими працівник поліції доводить обставини, викладені у протоколі є сам протокол, рапорт працівника поліції та відеозапис, яким спростовуються відомості, викладені у протоколі.

Аналізуючи вищевикладені докази та обставини встановленні на підставі цих доказів, суд апеляційної інстанції доходить наступних висновків.

Як зазначалось вище, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є виключно водій, який керує транспортним засобом.

З дослідженого у судовому засіданні апеляційного суду відеозапису з нагрудних камер працівників поліції видно, що на ньому не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Більше того, всупереч зазначеному в протоколі, поліцейські не зупиняли автомобіль «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху, а під`їхали до нерухомого автомобіля. Відеозаписом зафіксовано факт знаходження ОСОБА_1 на пасажирському сидінні автомобіля, а аналіз змісту розмов між ОСОБА_1 та працівниками поліції не дають підстав для висновку, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення, у своїй сукупності, не підтверджено того факту, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, яке ставиться йому в провину, що є підставою для закриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом... зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП буде мати місце при наявності об`єктивної сторони, що передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення відмова від проходження медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння та спеціального суб`єкта водія.

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак в наявності яких має переконатись посадова особа, яка складає відповідний протокол про адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За таких обставин працівники поліції не забезпечили належний рівень доказування та документування обставин, викладених в протоколі, а суд розглядає справу виключно в межах протоколу та того об`єму доказів, які до нього долучені.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом є обґрунтованими і об`єктивно підтверджуються відеозаписами наявними в матеріалах справи.

У справах, у яких ЄСПЛ оцінив відсутність у судовому процесі сторони обвинувачення як порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, національні суди допитували осіб, яких притягували до адміністративної відповідальності, а також із власної ініціативи викликали і допитували свідків. У результаті зазначених самостійних дій судові органи отримували додаткові докази, які використовували на обґрунтування своїх висновків про винуватість заявників у вчиненні адміністративних правопорушень (рішення у справах: «Карєлін проти росії» (Karelin v. Russia) від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, пункт 16; «Озеров проти росії» (Ozerov v. Russia), № 64962/01, пункт 53; «Кривошапкін проти росії» (Krivoshapkin v. Russia) від 27 січня 2011 року, заява № 42224/02, пункти 44, 45). Цим самим суди фактично перебирали на себе функцію прокурора щодо доведення обвинувачення.

У пункті 42 постанови від 30 серпня 2023 року у справі № 208/712/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суди під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, мають керуватися критеріями дотримання гарантій безсторонності суду, сформульованими ЄСПЛ у справі «Михайлова проти України» від 6 березня 2018 року (заява № 10644/08, пункт 65), визнаній Судом керівною щодо справи «Бантиш та інші проти України» (див. пункт 25 цієї постанови).

Згідно зі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України) (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Отже, враховуючи викладене вище, апеляційний суд доходить висновку про відсутність інкримінованого працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 складу (суб`єкта) адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відтак, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а провадження у справі має бути закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Кравцова Вадима Віталійовича задовольнити.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун