печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 року суддя Печерського районного суду м. Києва Смик С.І. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , працюючого на посаді керівника Департаменту аналітичної та правової роботи Верховного суду,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП, -

встановив:

До Печерського районного суду міста Києва надійшов адміністративний матеріал від секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, відносно ОСОБА_1 , щодо вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 188 - 40 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, головним спеціалістом відділу прав на доступ до інформації Департаменту моніторингу додержання інформаційних прав Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Остренської М.С., складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначений склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 188-40 КУпАП, який полягає в невиконанні керівником Департаменту аналітичної та правової роботи Верховного суду ОСОБА_1 законної вимоги представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, тобто вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-40 КУпАП.

У вказаному протоколі також зазначено, що потерпілий ОСОБА_2 07.12.2022 звертався до Суду із запитом щодо розміру нарахованої суддівської винагороди судді Мамалуя О.О. за період із серпня по листопад 2022 року.

У відповідь листом Суду від 13.12.2022 № 190/0/18-22 за підписом керівника Департаменту аналітичної та правової роботи ОСОБА_1 , заявника поінформовано про відсутність у Суду можливості надати запитувану інформацію, оскільки заявником не дотримано вимоги статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон). 3 метою повного та всебічного з`ясування зазначених у скарзі обставин до Суду було надіслано лист представника Уповноваженого з проханням повторно розглянути запит ОСОБА_2 від 07.12.2022, відповідно до вимог чинного законодавства у сфері доступу до публічної інформації та з урахуванням наданих роз`яснень.

3 аналізу отриманої від Суду інформації листом від 03.02.2023 вбачається, що вимоги представника Уповноваженого щодо повторного розгляду запиту ОСОБА_2 та надання запитуваної інформації виконані не були.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, зазначив, що у Верховного Суду не було правових підстав додатково надавати запитувачу відповідь щодо питання порушеного у його запиті, додатково надав письмові пояснення.

Вимоги ч.1 ст. 7 КУпАП визначають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Статтею 188-40 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невиконання законних вимог Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Об`єктивною стороною ст.188-40 КУпАП є невиконання законних вимог Уповноваженого Верховної ради з прав людини або представників Уповноваженого Верховної ради з прав людини. Повноваження Уповноваженого Верховної ради з прав людини та правила звернення з законними вимогами Уповноваженого Верховної ради з прав людини зазначені в Законі України «Про захист персональних даних» та Законі України «Про Уповноваженого Верховної ради з прав людини».

Так, суддею встановлено, що до Верховного Суду надійшов запит ОСОБА_3 від 07.12.2022 року (вх. № 257/0/17-22)про надання інформації.

У відповідь листом Верховного Суду від 13.12.2022 року № 190/0/18-22 запитувача було поінформовано про неможливість надання інформації, посилаючись на ст. 10 Закону «Про доступ до публічної інформації» а саме те, що кожна особа має право знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом. Своєю чергою, запитувач не поінформував про мету збору такої інформації. Такий підхід Верховного Суду при розгляді відповідного запиту ґрунтувався на положеннях законів України «Про доступ до публічної інформації»,«Про судоустрій і статус суддів», практиці Європейського суду з прав людини, а також висновках Великої Палати Верховного Суду, які згідно зі статтею 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів » є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своій діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

У зв`язку з цим, Верховний Суд у відповіді на запит зазначив, що позбавлений можливості надати запитувану інформацію, оскільки запит не містив відповідного обгрунтування щодо особливої ролі шукача інформації в ії «отриманні та розповсюдженні» для суспільства.

27.01.2023 року від Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшов лист, в якому містилося прохання повторно розглянути запит ОСОБА_2 від 07.12.2022, відповідно до вимог чинного законодавства у сфері доступу до публічної інформації, надати Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини підтверджуючі документи, вжити заходів щодо недопущення у майбутньому аналогічних порушень вимог Закону.

У відповідь на цей лист Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини було поінформовано (лист Верховного Суду від 03.02.2023), що запит ОСОБА_3 розглянуто з дотриманням вимог законодавства, а також обов`язкових для застосування висновків Верховного Суду та наведено відповідне детальне обґрунтування. Окрім того, у листі Верховного Суду було зазначено, що ОСОБА_3 повідомлено про відсутність можливості розпорядника інформації її надати, що слід розглядати не як відмову в наданні інформації, а як пропозицію повідомити (у довільній формі), з якою метою збираються відомості про майновий стан конкретного судді Верховного Суду та як, хто і з якою метою буде їх використовувати, передавати чи поширювати, додатково зазначивши, що надасть запитувану інформацію, якщо запитувач не має за мету дискредитувати суд.

Разом з тим, ОСОБА_4 додатково (повторно) не звертався до Верховного Суду, не надава доповнення до попереднього запиту на інформацію з обґрунтуванням мети отримання інформації, особливої ролі шукача в її «отриманні та розповсюдженні» для суспільства та про факт ненадходження від ОСОБА_2 доповнень до його попереднього запиту на інформацію, Верховний Суд повідомив Уповноваженого Верховної Ради з прав людини у листі від 04.04.2023 року .

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи наведене вище та розглядаючи справу на засадах рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, які є конституційними засадами судочинства, доказами, які містяться в матеріалах справи, суддя доходить висновку про відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП, яка полягає у невиконанні законних вимог Уповноваженого Верховної ради з прав людини та як наслідок не доведено поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП, так як Верховним Судом було розглянуто запит ОСОБА_2 від 07.12.2022 року на який надано розгорнуту відповідь про причини ненадання розпорядником такої інформації, з відповідним обґрунтуванням відмови та поясненнями, направленими до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо необхідності повідомлення запитувачем інформації мети збирання відомостей про майновий стан конкретного судді Верховного Суду, а оскільки запитувач додатково із уточнюючою інформацією до попереднього запиту до Верховного Суду не звертався, а тому слушними є пояснення ОСОБА_1 щодо відсутності підстав повторно розглядати запит ОСОБА_2 та надавати аналогічну відповідь щодо питання, порушеного у його запиті, яке вже було предметом розгляду.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені норми Закону та встановлені обставини, суддя дійшов висновку, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 188-40 КУпАП, - підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.188-40, 247, 252, 280 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 188-40 КУпАП, - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного порушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Печерського районного суду м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скарга, не було подано протягом десяти днів. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя