Єдиний унікальний номер судової справи 472/714/22
Номер провадження 33/812/84/23 Головуючий у місцевому суді: Чаричанський П.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Ковальським Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дмитрівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №260415, який надійшов на розгляд до Веселинівського районного суду Миколаївської області і був складений 18 жовтня 2022 року, встановлено, що ОСОБА_1 18 жовтня 2022 року на автодорозі Іванівка-Калинівка, керував транспортним засобом автомобілем марки і моделі Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у медичному закладі. Результат становить 0.950 проміле. Вказаним останній порушив п.п.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_1 08 лютого 2023 року поштою направив до суду першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2023 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також в апеляційній скарзі просив про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови, оскільки про оскаржувану постанову він дізнався лише під час розгляду іншої справи в судовому засіданні, що відбулося 03 лютого 2023 року, де він перебував у якості свідка. Зазначав, що ані судові повістки, ані оскаржувану постанову судді він не отримував.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 вдруге не з`явився. Повідомлення про дату, час і місце судових засідань, призначених на 09 березня 2023 року та в дане судове засідання направлялись ОСОБА_1 на зазначену ним в апеляційній скарзі адресу. Перше повідомлення повернулось до апеляційного суду з поштовою відміткою про те, що адресат не проживає за вказаною адресою. Друге повідомлення про судове засідання призначене на 28 березня 2023 року, згідно витягу перевірки поштових відправлень з сайту Укрпошта, вручено особисто ОСОБА_1 . Про причину своєї неявки в судові засідання останній суд не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду не надсилав.

У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Отже, з урахуванням диспозиції вищевказаної норми та відсутності у законі застережень щодо обов`язків заслуховування думки учасників справи за цими обставинами, апеляційний суд вважає можливим розглянути питання про поновлення строку на апеляційне оскарження у відсутність ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в межах питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до наступного.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Передбачене ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07 липня 1989 року).

Так у вказаному рішенні Європейського суду з прав людини зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За приписами КУпАП, процесуальні дії під час провадження у справі про адміністративне правопорушення мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом особи на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.

За положеннями ст.289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про поновлення строку необхідно виходити з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Так, причина пропуску строку звернення до апеляційного суду із апеляційною скаргою на постанову місцевого суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась зі скаргою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

При цьому, доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

До того ж, відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Зокрема підставою для поновлення такого строку може бути неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справах «Олександр Шевченко проти України» п.27, та «Трух проти України»).

Так, за матеріалами провадження встановлено, що 22 грудня 2022 року на розгляд до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Розгляд справи призначено на 18 січня 2023 року.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи, призначений на 18 січня 2023 року, засобами поштового зв`язку, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.22). Тобто, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, був обізнаний про місце, час та дату розгляду справи.

В судове засідання 18 січня 2023 року ОСОБА_1 не з`явився. Справу розглянуто за його відсутності та цього ж дня, 18 січня 2023 року, Веселинівським районним судом Миколаївської області винесено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Супровідним листом від 19 січня 2023 року копія оскаржуваної постанови направлена судом на адресу ОСОБА_1 , та отримана ним 26 січня 2023 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.21,27).

За такого, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на неотримання ним повідомлення про розгляд справи та оскаржуваної постанови, як на підставу поновлення строку, спростовуються матеріалами справи.

Як вище зазначалось, з рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Так, в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що «від судів вимагається вказувати підстави для поновлення права на оскарження судового рішення, однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі, проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки вказується на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Процедура визначення строку для подання апеляційної скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Зважаючи, на принцип диспозитивності, який передбачає, що кожна особа користується своїми правами на свій власний розсуд і використовує той обсяг прав, передбачений КУпАП, який вважає за потрібне, та враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що особою, яка подала апеляційну скаргу, не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах встановленого КУпАП строку. При цьому, обставини, на які посилається особа, яка подає апеляційну скаргу, не свідчать про існування будь-яких об`єктивних перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущений без поважних причин, а тому відсутні підстави для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 постанови судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2023 року.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, у випадку відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, апеляційна скарга повертається апеляційним судом особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова