Справа № 503/1388/23
Провадження №3/503/1023/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справ про адміністративні правопорушення, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності № 1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, пенсіонерки за інвалідністю 2 групи, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

встановив:

24 жовтня 2023 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 884318, згідно змісту якого 26 вересня 2023 року близько 20.00 годині у дворі будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_1 висловлювалася нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , чим порушила публічний порядок та спокій громадян, у зв`язку з чим ОСОБА_1 своїми діями вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не визнала вчинення нею вище вказаного правопорушення посилаючись на те, що не висловлювався нецензурною лайкою, а у дійсності лише зробила зауваження малолітнійОСОБА_2 за те, що остання в дворі будинку ударами палиці пошкоджувала рослину в клумбі у вигляді автомобільної шини. При цьому, пояснення надані проти неї свідками, письмові пояснення яких додані доказами до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язує з конфліктними відносинами існуючими між мешканцями будинку з приводу зроблених їм, зокрема нею, незадовго до відповідної події зауважень щодо підтримання порядку у дворі при викиданні недопалків від сигарет та використаних одноразових стаканів після вживання кави. Також заявила клопотання про допит свідків.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП).

В свою чергу диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

У відповідності до положень ч.1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім іншого, ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 884318 від 24.10.2023 року (а.с.2) зазначено, що ОСОБА_1 у дворі будинку АДРЕСА_2 висловлювалася нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 .

Судом під час судового розгляду в судовому засіданні, яке відбулось 17.11.2023 року, було здійснено допит свідків:

- обвинувачення, а саме ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які надали покази за своїм змістом аналогічні письмовим поясненням відібраним у них 26.09.2023 року (а.с.7-9), в яких вони підтвердили ту обставину, що під час відповідної події 26 вересня 2023 року у дворі будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_1 висловлювалася нецензурною лайкою на адресу малолітньої ОСОБА_2 ;

- захисту, а саме ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які надали покази про те, що під час відповідної події 26 вересня 2023 року у дворі будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_1 лише зробила зауваженнямалолітній ОСОБА_2 , яка ударами палиці пошкоджувала рослину в клумбі у вигляді автомобільної шини, яка знаходиться біля гаражу ОСОБА_6 (зі слів останньої була висаджена туди ще її покійним батьком), і ніякої нецензурної лайки від неї не було.

Таким чином покази свідків обвинувачення і захисту є взаємовиключними, а суд не має можливості надати перевагу певним з них визнавши викладену у них версію події дійною з огляду на наступне.

Суд зауважує, що свідок обвинувачення ОСОБА_3 безпосередньо не була очевидцем відповідної події та про неї їй відомо зі слів інших осіб, а також будучи заявником на службу 102 та законним представником малолітньої потерпілоїОСОБА_2 є заінтересованою особою, а свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_7 у своїх показах відзначали, що під час сварки використання нецензурної лайки було взаємним, тобто між ОСОБА_1 і батьками дітей. Свідок ОСОБА_7 є чоловіком ОСОБА_1 , який після роз`яснення йому положень ст. 63 Конституції України не виявив бажання скористатися можливістю відмовитись давати свідчення у відношенні своєї дружини.

Крім того, суд також відзначає, що всі учасники справи (особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, малолітня потерпіла та свідки як обвинувачення так і захисту) є мешканцями одного будинку розташованогоза адресою: АДРЕСА_2 та у відповідності до наданих ними показами мають між собою конфліктні відносини.

Письмові пояснення від 23.10.2023 року малолітньої потерпілоїОСОБА_2 (а.с.6) та малолітнього свідка ОСОБА_8 від (а.с.10) суд вважає неналежним доказом, оскільки вони наданні останніми в присутності законного представника матері ОСОБА_3 , якає заінтересованою особою. При цьому, суд вважає, що за умов конкретної справи при отриманні від малолітніх пояснень існувала об`єктивна необхідність залучення педагога або психолога, за аналогією з ч.1 ст. 491 КПК України, з метою виключення можливого впливу на ці пояснення зі сторони заінтересованої особи.

Здійснювати в судовому засіданні допит в судовому засіданні малолітньої потерпілоїОСОБА_2 та малолітнього свідка ОСОБА_8 суд не вбачає доцільності з огляду їх малолітнього віку, відсутності відповідальності для них за надання неправдивих показів за аналогією зположеннями ч.2 і 5 ст. 354 КПК України та сумнівності у можливості ними висловлювати самостійні свідчення з огляду на те, що їх законним представником матір`ю є свідок обвинувачення ОСОБА_3 , яка є заявником на службу 102, згідно змісту рапорту працівника поліції від 26.09.2023 року (а.с.3).

Жодних інших доказів на підтвердження обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення у матеріалах справи не міститься, зокрема пояснень сторонніх очевидців, які не є мешканцями відповідного будинку, або відеозапису події на відеокамеру смартфону або з камери відеоспостереження.

За умов заперечення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, самого вчинення пред`явленого їй адміністративного правопорушення, то суд не вважає лише одні письмові пояснення і покази свідків обвинувачення, які суперечать показам свідків сторони захисту, достатніми та достовірними доказами вини особи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що під час доведення винуватості особи не має залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи зазначене вище матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять обсягу належних, допустимих і достатніх доказів, на підставі яких суд мав би можливість дійти до неспростовного висновку про наявність в діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу пред`явленого правопорушення. У зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю внаслідок відсутності доказів (недоведеності) винуватості особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, то провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 7, 173, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, особою щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко