П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023рокум. Київ

Суддя Київського апеляційного судуБалацька Г.О.за участю:

захисника особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне

правопорушення, - Кудія М.О. ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Кудія М.О. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 11 вересня 2023року стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановоюОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340.00 грн., в дохід держави.

Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Постановою суду визнано доведеним те,що 02.09.2023 близько 00 год. 20хв. за адресою АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_4 у присутності неповнолітньої дитини, а саме ображав словесно, вдарив кулаком по голові, за що відповідальність передбачена, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник Кудій М.О. в інтересах ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києвавід 11.09.2023 щодо останнього, апровадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує, що ОСОБА_2 вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не визнав та повністю заперечив обставини, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення, що підтверджується відповідно нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_2 .

Крім того, потерпіла ОСОБА_4 надала суду нотаріально засвідчену заяву, згідно якої заперечила обставини адміністративного правопорушення, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, вказавши, що вони не відповідають дійсності, відмовилася від власних пояснень наданих працівникам поліції та зазначила, що її чоловік ОСОБА_2 не вчиняв відносно неї домашнє насильство, психологічного, фізичного, економічного або будь-якого іншого характеру.

Звертає увагу захисник, що будь-які належні та допустимі докази, які б поза розумним сумнівом, підтверджували вину ОСОБА_2 , а також факт того, що він вчинив домашнє насильство, в матеріалах справи відсутні.

Висновки суду про те, що вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушенні, рапортом працівника поліції та поясненнями потерпілої не відповідають положенням діючого законодавства, судовій практиці та спростовуються іншими матеріалами справи.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушенні обставини повинні бути доведені сукупністю належних та допустимих доказів.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших об`єктивних доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, не може слугувати доказом винуватості у вчинені адміністративного правопорушення.

Письмові пояснення потерпілої надані працівникам поліції спростовуються її ж заявою наданою суду, відповідно до якої вона відмовилась від раніше наданих пояснень за заперечила подію адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Кудія М.О. в інтересах ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, слід дійти наступних висновків

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов?язаний, зокрема, з?ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону судом першої інстанції в повній мірінедотримані.

А саме, за визначенням ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці правопорушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності, як указано в ч. 2 цієї норми закону.

У свою чергу, відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Суб?єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 (далі Закон) визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Фізичне насильство, згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону, - є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення у небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває у небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 924114 від 02.09.2023, в цей день, о 00 год. 20хв. за адресою АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_4 у присутності неповнолітньої дитини, а саме ображав словесно, вдарив кулаком по голові, за що відповідальність передбачена, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 1).

Предметом розгляду у суді першої інстанції можуть бути обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, яким суд і надає оцінку як таким, що можуть свідчити про вчинення адміністративного правопорушення.

Не є мотивованим в судовому рішенні те, у зв`язку з чим суддійшов висновку, що ОСОБА_2 стосовно дружини ОСОБА_4 вчинив насильство, бозі змісту судового рішення від 11.09.2023 стосовно ОСОБА_2 випливає, що доказом вини останнього є протокол та заява потерпілої, без розкриття їх змісту.

Пояснень ОСОБА_2 матеріали справиза протоколом про адміністративне правопорушення щодо нього - не містять.

Не опитувався ОСОБА_2 і судом першої інстанції.

Як видно з матеріалів справи, потерпіла ОСОБА_4 подала до суду першої інстанції нотаріально завірену заяву, з якої вбачається, що обставини які вказані в протоколі про адміністративне правопорушенні, складеного за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 не відповідають дійсності.

Так, ОСОБА_2 не вчиняв відносно неї- ОСОБА_4 будь-яких правомірних дій, фізичного, психологічного економічного чи сексуального характеру, які б могли вважатися домашнім насильством.

ВіД раніше наданих працівникам поліції відмовляється, оскільки вони не відповідають дійсності.

Крім того, потерпіла ОСОБА_4 подала до суду апеляційної інстанції заяву з аналогічними поясненнями 28.09.2023 ( а.с. 26).

ОСОБА_2 також подавав до суду першої інстанції нотаріально засвідчену заяву, згідно якої вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнав та повністю заперечував обставини вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Жодних неправомірних дій стосовно своєї дружини ОСОБА_4 , які б могли вважатися домашнім насильством не вчиняв. (а.с. 12).

Заяву аналогічного змісту від ОСОБА_2 було подано до суду апеляційної інстанції (а.с. 29).

Інших будь-яких доказів щоб свідчили про вчинення дій ОСОБА_2 , які за змістом п. 3 ст. 1 ЗаконуУкраїни "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 № 2229-VІІІ, з послідуючими змінами, та диспозиції ч. 1 ст. 173-2КУпАП. могли бути розцінити як домашнє насильство, в матеріалах справи не має.

За викладеним, у сукупності, слід дійти висновку, що у справі відсутні переконливі докази, якими можуть вказувати на винуОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України"), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У свою чергу, у рішенняхЄСПЛ, зокрема в справах"Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002 зазначено, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна норма міститься й в ст. 62 Конституції України.

Підводячи підсумки, дослідивши всі докази у провадженні, слід дійти висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на вчинення ОСОБА_2 дій, щоб могли бути розцінені як вчинення домашнього насильства, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постановити про закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У разі якщо ОСОБА_2 сплачений судовий збір він підлягає поверненню ОСОБА_2 .

За викладеним, апеляційна скарга захисника Кудія М.О. в інтересах ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Кудія М.О. в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 11 вересня 2023 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340.00 гривень в дохід держави- скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 невинуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У разі сплати ОСОБА_2 судового збору, він підлягає поверненню ОСОБА_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька