Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2023 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду - Полюхович О.І.,

з участю: секретаря судового засідання - Міщук Л.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Шевчука В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника Шевчука В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Млинівського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Млинівського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним y вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП провадженням закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови Млинівського районного суду ОСОБА_1 , як опікун, в порушення вимог, передбачених п.п.1,3 ст.150 СК України, 24 квітня 2023 року ухилився від виконання своїх передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання і навчання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке виразилось у тому, що ОСОБА_2 систематично порушував дисципліну під час навчального процесу, застосовував нецензурну лексику під час уроків та образливо висловлювався до вчителя інформатики ОСОБА_3 ..

В поданій апеляційній захисник Шевчук В.М. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати і прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Доводить, що розгляд справи 15.09.2023 року був проведений у відсутності як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і її захисника за відсутності даних про їх належне повідомлення про час та місце розгляду справи.

Зазначає, що факт порушення вимог законодавства щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків об`єктивними і беззаперечними доказами не доведений, що свідчить про фактичну відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення та незаконність і безпідставність його притягнення до адміністративної відповідальності. Вказує, що пояснення вчителів не є належними доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, а тому їх показання не можуть бути беззаперечним доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Так, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 вказав, що він разом з дружиною ОСОБА_4 здійснюють опіку над ОСОБА_2 з 2013 року. Вказав, що у його підопічного ОСОБА_2 виникла конфліктна ситуація з вчителем інформатики, а тому вважає, що пояснення вчителів не є належними доказами правомірності його притягнення до адміністративної відповідальності.

Свідок ОСОБА_5 показала, що вона та її чоловік здійснюють опіку над ОСОБА_2 .. Зазначила, що з їхньої з чоловіком ініціативи, ОСОБА_2 було переведено в іншу школу. Вказала, що за новим місцем навчання жодних зауважень до поведінки останнього не має.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та захисника Шевчука В.М. на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника Шевчука В.М. підлягає задоволенню з наступних підстав

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги зазначених вище норм та положень ст.ст.245, 252 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КупАП вказав, що вина правопорушника у скоєному правопорушенні доведена зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ВАБ N941435 від 11 травня 2023 року.

Так, відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст.150 СК України, визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 941435 від 11 травня 2023 року, ОСОБА_1 , як опікун, в порушення вимог передбачених п.п.1,3 ст.150 СК України, 24 квітня 2023 року ухилився від виконання своїх передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання і навчання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке виразилось у тому, що ОСОБА_2 систематично порушував дисципліну під час навчального процесу, застосовував нецензурну лексику під час уроків та образливо висловлювався до вчителя інформатики - ОСОБА_3 ..

Разом з цим, у даному протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не вказано, в чому конкретно полягає ухилення останнього від виконання ним обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання підопічного ОСОБА_2 , в яких його діях вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та яке конкретне порушення обов`язку його, як опікуна, мало місце.

Жодних об`єктивних даних щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх опікунських обов`язків не встановлено, а зазначена у протоколі подія у розумінні ст.184 КУпАП не може розцінюватися як таке ухилення.

В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.184 КУпАП, до матеріалів справи долучено лише докази, що стосуються порушення поведінки ОСОБА_2 на уроках (а.с.а.с.7-20).

Більше того, з долучених до протоколу характеристик ОСОБА_2 вбачається, що опікуни приділяють увагу ОСОБА_2 , учень завжди охайний, матеріально забезпечений (а.с.а.с.21-22).

Будь-яких інших доказів, на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків щодо виховання підопічного ОСОБА_2 , до матеріалів справи не долучено.

З урахуванням вищенаведеного, оцінивши докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, а відтак дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги захисника, скасування постанови суду та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184КУпАП.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Шевчука В.М. задовольнити.

Постанову Млинівського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2023 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович