Справа № 496/5563/22
Провадження № 3/496/224/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Бондаренко Л.П.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - Бандиш Г.І.

розглянувши матеріали, які надійшли від військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

(зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ),

на момент скоєння правопорушення займав посаду головного сержанта - командира відділення пожежного взводу військової частини НОМЕР_2 , звання матрос,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

14.11.2022 року о 15:00 год. ОСОБА_1 , перебував на території військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду під час правового режиму воєнного стану з ознаками алкогольного сп`яніння, що підтверджується протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння 001647 (відмова від проходження медичного огляду в присутності двох свідків). Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КпАП України, свою вину не визнав, з протоколом був не згодний.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Бандиш Г.І. в судовому засіданні пояснила, що 14.11.2022 року о 15:00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи на території частини, був зупинений ОСОБА_2 .. Він сказав, що необхідно його перевірити на вміст алкоголю та на стан алкогольного сп`яніння, але не сказав які сам ознаки алкогольного сп`яніння на даний час він бачить.

Крім того, ОСОБА_2 за своїми посадовими обов`язками не є уповноваженою особою, яка може складати протокол про адміністративні правопорушення. Тому, визначати чи є в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, у нього не має повноважень також він не повів його до командира. Разом з ОСОБА_3 його було направлено до лікарні. Він вказував, що не відмовляється від проходження огляду, але хоче щоб зробили це відповідно до закону. На території частини є медичний пункт, медична сестра, яка відповідно до інструкції має право перевірити на наявність ознак алкогольного сп`яніння, але його направили до лікарні де вирішили провести його освідування на алкогольне сп`яніння при чому жодних направлень які зазначені в протоколі ОСОБА_1 не пред`являли. Через 2 доби ОСОБА_1 визвали до командира частини і надали роздрукований текст протоколу. Крім того, захисник зазначив, що вказаний свідок ОСОБА_4 не зустрічався. 14.11.2022 року з даного факту він не може бути свідком тому що він з ним не зустрічався. Всі свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , не можуть бути залучені в якості свідків так як їхні свідчення є упереджені з огляду на те, що ОСОБА_2 і ОСОБА_4 є в прямому підпорядкуванні командиру військової частини який підписав протокол. Тому, свідчення даними особами є на наш погляд є упередженими і викликають сумніви. ОСОБА_5 взагалі в цей день не був коли особу зупинили, тому не може надати свідчення, і не був під час освідування особи. Протокол про адміністративне правопорушення має бути оформлений не пізніше 24 год. з моменту виявлення особи яка вчинила правопорушення, а він був складений через дві доби після того як особу виявили. 15:00 год. 14 листопада, а протокол від 16 листопада, це говорить про те що він був складений після 24 год., тому даний доказ є недопустимий.

Щодо перевірки ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, захисник зазначила, що відповідно до ст. 172-20 КУпАП, не вказано як перевіряється особа, тому можна користуватися за аналогією Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015 року. Дана інструкція містить точний порядок як проводиться перевірка на стан сп`яніння, тому ми вважаємо, що керівництво під час складання протоколу мав керуватися даною інструкцією. На стан алкоголю оглядає особу уповноважена особа. Тому ОСОБА_2 не може оглядати так є не уповноваженою особою. Медичний працівник не оглядав ОСОБА_1 на стан сп`яніння. В медичному закладі була присутня ОСОБА_3 яка не була уповноважена. Свідків там не було, відеофіксація не проводилась, тому даний протокол який було складено є не належним. Він просив лише щоб було дотримано вимоги законодавства. ОСОБА_4 не доставляв ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 .. Крім того в протоколі пишеться, що його було затримано в стані алкогольного сп`яніння, а потім з ознаками алкогольного сп`яніння, але жодних конкретних ознак які вказані інструкцією не було вказано в протоколі. Відсутні підписи свідків, відсутні їхні дані, які начебто посвідчували виявлення ознак а також відмову від проходження медичного огляду.

Що стосується службової характеристики, то захисник зазначив, що вона не є належним доказом оскільки говорить про те як характеризується особа, а не щодо самого факту правопорушення. Медична характеристика також є недопустимим доказом, оскільки говорить про іншу особу, яку три рази направлено та 2 перевіряли на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, даний протокол не містить складу та подій самого адміністративного правопорушення, яке саме порушення вчинила особа. Ознаки не встановлені, крім того диспозиція ст. 173-20 КУпАП не містить поняття ознаки алкогольного сп`яніння, вона містить поняття в нетверезому стані, у зв`язку з чим захисник просив суд прийняти до уваги доведені аргументи і провадження у справі у відношенні ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю подій, та складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що працює начальником відділу бойової підготовки в/ч НОМЕР_1 . 14.11.2022 року було зупинено військовослужбовця в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим ним було прийнято рішення визвати свідків і провести експертизу. Він відмовився від експертизи, і було складено акт про відмову. Крім того свідок зазначив, що він ознайомлював ОСОБА_1 з доказами як старший даної локації. Тільки командир військової частини має право підписувати направлення. Як зазначає свідок він бачив ОСОБА_1 на території в/ч о 15:00. Він був з ознаками алкогольного сп`яніння. крім того, він зазначив, що не був присутній під час доставлення особи до медичного закладу. ОСОБА_4 був відправлений. ОСОБА_3 виїжджала особисто.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Так, в своїх поясненнях, свідок ОСОБА_4 пояснив, що йому було відомо, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння та його повезли на перевірку вказаного стану. Як зазначив ОСОБА_4 , він був свідком що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння з 13 числа вечора. Крім того, йому перетелефонував капітан і сказав, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, після чого вони прийшли і побачили його в стані алкогольного сп`яніння після чого покликали ОСОБА_2 , який перебував з ОСОБА_1 .. З протоколом про адміністративне правопорушення він ознайомлений, а також супроводжував ОСОБА_1 до медичного закладу. Крім того, свідок зазначив, що він не був присутнім в момент медичного огляду ОСОБА_1 в медичному закладі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що працює заступником командира в/ч НОМЕР_2 , та знаходився у відрядженні в військовій частині НОМЕР_1 . 14.11.2022 року ОСОБА_1 було запідозрено у стані алкогольного сп`яніння та для підтвердження вказаного стану ОСОБА_1 відвезено до медичного закладу для підтвердження вказаного факту та отримання протоколу про його огляд, тобто підтвердження факту того, що ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Як йому стало відомо, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим було складено протокол про його відмову. Як зазначив свідок, він не був безпосереднім свідком в момент виявлення ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, також, як він зазначив, він не був присутнім в момент доставки ОСОБА_1 в медичний заклад для огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що він є особою уповноваженою його супроводжувати, у момент виявлення ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння був ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ..

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Із змісту ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, тобто передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення, що включає в себе: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.

Диспозицією ч.1 ст. 172-20 КУпАП, визначено відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Ч.2 ст. 172-20 КУпАП передбачено відповідальність за участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів. В ч.3 ст. 172-20 КУпАП зазначено - дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння на території військової частини, що є необхідним елементом складу правопорушення передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідальність за такий виклад обставин правопорушення, за перебування з ознаками алкогольного сп`яніння, санкцією даної статті не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 посадова особа не виклала об`єктивну сторону адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, а у справах про адміністративні правопорушення суд не вправі самостійно кваліфікувати дії особи, додавати кваліфікуючі ознаки, які не вказані в протоколі, в зв`язку з чим склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, в діях ОСОБА_1 відсутній.

Згідно з ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Статтею 255 КУпАП визначено осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-20 КУпАП мають право складати уповноважені на те посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків, прокурор, командири (начальники) військових частин (установ, закладів), командири підрозділів, які уповноважені на те командирами (начальниками) військових частин (установ, закладів) (п.п. 1, 11, 14 ч. 1 ст. 255 КУпАП).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено 16.11.2022 року, однак до матеріалів справи не додано доказів того, що командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 уповноважений у визначеному чинним законодавством порядку на складання протоколів про правопорушення, передбачені ст. 172-20 КУпАП станом на 16.11.2022 року.

Тому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, який міститься у постанові від 10.05.2018 року у справі №760/9462/16-а.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Матеріали справи не містять беззаперечних доказів щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП щодо місця вчинення адміністративного правопорушення, підстави складання протоколу через декілька днів, тобто не в час виявлення та отримання медичного висновку.

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно ч.2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, в силу принципу невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеності невинуватості цієї особи.

У постанові від 21.01.2020 року (справа № 754/17019/17) Верховний Суд зазначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням коригувати обвинувачення, а також збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 172-20, 284, 287, 288 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскарженою до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 10.02.2023 року.

Суддя М.Л. Пасечник