№ 536/2000/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Кременчук

Суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Река А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділення поліції №2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого «КСЗ» слюсарем-ремонтником, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.164-16 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 948778 від 19.09.2023 вказано, що 14 вересня 2023 року, приблизно о 17 год. 00 хв., за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснив продаж самогону в кількості 0,5 літрів ОСОБА_2 , тобто займався забороненим видом господарської діяльності, щодо якого є спеціальна заборона, встановлена законом.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до положень ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо, а також іншими документами.

Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суд повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Судом було досліджено наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №948778 від 19 вересня 2023 року, із якого вбачається, що 14 вересня 2023 року, приблизно о 17 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснив продаж самогону в кількості 0,5 літрів ОСОБА_2 , тобто займався забороненим видом господарської діяльності, щодо якого є спеціальна заборона, встановлена законом (а.с.4);

- довідку про результати розгляду звернення, зареєстрованого до ІТС ІПНП 14.09.2023 року за №4094 (а.с.5);

- рапорт слідчого відділення поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНА в Полтавській області Ануріна Р. від 20 вересня 2023 року (а.с.6);

- пояснення ОСОБА_1 від 19 вересня 2023 року, із яких вбачається, що останній періодично займається виготовленням самогону у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем (а.с.7);

- пояснення ОСОБА_2 від 18 вересня 2023 року, із яких вбачається, що 14.09.2023 він придбав у місцевого жителя с. Садки алкогольні напої, а саме самогон та пояснення ОСОБА_3 від 14 вересня 2023 року, із яких вбачається, що 14.09.2023 ОСОБА_4 придбав алкогольні напої у «якогось чоловіка» (а.с.8-9).

Частиною 1 статті 164-16 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері господарської діяльності.

Виходячи з аналізу вищевказаної норми, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-16 КУпАП, полягає в провадженні господарської діяльності щодо якої є спеціальна заборона, встановлена законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Стаття 42 Господарського кодексу України передбачає, що підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» № 4 від 25.04.2003 року, під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Враховуючи таке законодавче визначення господарської діяльності, її слід розуміти як систематичну діяльність, спрямовану на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

При цьому, з протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 один раз 14 вересня 2023 року здійснював продаж самогону в кількості 0,5 літрів, що свідчить про те, що в його діях відсутня одна з основних ознак господарської діяльності - систематичність (вчинення особою три і більше разів діяння).

Також, необхідно наголосити, що частина 1 ст.164-16 КУпАП є бланкетною правовою нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, якою саме нормою права (статтею закону) встановлюється спеціальна заборона господарської діяльності, вчинення якої інкримінується ОСОБА_1 , що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, що прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 109 рішення від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23 вересня 1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає (ч. 1 ст. 254 КУпАП та ч. 2 ст. 251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд із прав людини поширює стандарти та процедурні гарантії, встановлені Конвенцією для кримінальних проваджень, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, вважаючи їх кримінальними провадженнями по суті і за змістом.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, посадовою особою, яка складала протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164-16 КУпАП, не надано суду переконливих, належних та допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи, що матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП, вважаю, що провадження у справі, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.164-16, п.1 ч.1 ст.247, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164-16 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

СуддяАнна Сергіївна Река