Справа № 444/3362/22 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 33/811/198/23 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Брунця Назарія Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Брунця Назарія Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 25 січня 2023 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536,80 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 20 грудня 2022 року о 15 годині 30 хвилин, по вулиці Михайла Грушевського в місті Рава-Руська, Львівського району, Львівської області, керував транспортним засобом «Toyota Land Cruiser Prado», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився з використанням технічного засобу «Lion Alkometer 700», серійний номер 85207, результат огляду 2,06 проміле, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Брунець Н.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, прийнятою з неповним з`ясуванням обставин справи, судом не надано належної оцінки доказам у справі, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Наголошує, що лікар ОСОБА_2 порушив процедуру огляду особи на стан сп`яніння, оскільки не проходив тематичного удосконалення, яке б надавало право для проведення такого огляду.

Тестування на стан алкогольного сп`яніння проводилося за допомогою приладу «Lion Alcometr 700», який не відноситься до числа дозволених для застосування на тереторії України.

Відеозапис, долучений до матеріалів справи, є недопустимим доказом, оскільки в протоколі про адміністратвине правопорушення не зазначено відомості про технічний пристрій за допомогою якого здійснювалася фіксація, окрім того відеозапис повинен був здійснюватися від початку події до завершення складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Акто оглду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, які наявні, є не заповненені до кінця.

Повідомляє, що ОСОБА_1 здійснює доставку волонтерської допомоги із закордону.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду, призначене на 17 лютого 2023 року не прибув, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Брунця Н.М., який просив проводити розгляд у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№ 172935 від 20 грудня 2022 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Land Cruiser Prado» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено у встановленому законом порядку;

- відомостями висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ( а.с. 4), з якого вбачається, що огляд було проведено 20 грудня 2022 року, у водія діагностовано стан алкогольного сп`яніння;

- результатом приладу «Lion Alcolmetr 700» ( а.с. 3), відповідно до якого результат тесту 2,06 проміле;

- інформацією з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), згідно ізякою у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву) від проходження огляду на місці зупинки водій відмовився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 6), з якого вбачається, що у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву), скеровано водія в Жовківську КНП для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, згідно якого ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції, під час опитування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти огляд на сан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу від якого водій відмовився, направлено водія для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад, у медичному закладі водій пройшов тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора (результат огляду 2.06 проміле) з результатом приладу водій погодився, лікарем діагностовано стан алкогольного сп`яніння.

Аргументи сторони захисту, що лікар ОСОБА_2 порушив процедуру огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не приходив тематичного удосконалення, не беруться до уваги апеляційного суду, оскільки з відповіді на адвокатський запит (а.с. 33-34) вбачається, що лікаря ОСОБА_2 допущено до проведення медичних оглядів з метою виявлення алкогольного сп`яніння наказом КНП «Жовківської лікарні» №139 від 16 серпня 2022 року, також з відеозапису, долученого до матеріалів справи, встановлено, що огляд здійснювався лікарем-наркологом.

Відповідно до п. 6 розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп`яніння проводитися лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Отже, проведення окремого спеціального навчання для лікарів-наркологів не обов`язкове.

Твердження сторони захисту, що тестування на стан алкогольного сп`яніння проводилося за допомогою приладу «Lion Alcometr 700», який не відноситься до дозволених приладів для застосування на території України, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки з відповіді на адвокатський запит (а.с. 33-34, 37,40) вбачається, що даний засіб вимірювальної техніки, дозволений МОЗ України, має сертифікат відповідності чинний до 13 серпня 2028 року (копія якого була скерована адвокату Брунець Н.М.), та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (чинне до 19 січня 2023 року).

Оскільки, діагноз лікаря, який вноситься до акту медичного огляду і на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок, встановлюється не тільки на підставі результатів газоаналізатора, а лікар звертає увагу на клінічну картину, тобто на те, як водій себе поводить і на наявність ознак алкогольного сп`яніння: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, почервоніння очей, сповільненість або навпаки підвищена жвавість, нечіткість при виконанні координаторних проб, ступінь порушення реакції та інші ознаки, які вказують на можливий стан сп`яніння.

Клінічні дані в поєднанні із результатом газоаналізатора «Lion Alcometr 700» дають можливість визначити, чи знаходиться людина в стані сп`яніння.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи скаржника, що відеозапис є недопустимим доказом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Доводи про відсутність даних щодо технічних засобів, за допомогою яких здійснювалася відеофіксація є необгрнутованими, оскільки диспозиція ст. 256 КУпАП та інші норми закону не містять вимоги до засобу відеофіксації. Окрім того, аналізуючи норми КУпАП в сукупності, зазначення в постанові про адміністративне правопорушення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, є тільки обов`язковим при винесенні відповідної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або ж відповідним приладом (технічним засобом) зафіксовані певні показники швидкість руху, наявність парів алкоголю у повітрі, що видихається, тощо. В даному ж випадку відеозапис є достовірним доказом по справі, який був досліджений та оцінений судом в сукупності з іншими доказами.

Твердження сторони захисту, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5) та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ( а.с.6), не є заповненими до кінця, не знайшли свого підтвердження.

Як вбачається з відеозапису долученого до матеріалів справи, водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, у зв`язку із чим працівниками поліції не мали необхідності у заповненні всіх полів зазначених вище бланків.

Аргументів апелянта, що ОСОБА_1 здійснює доставку волонтерської допомоги із закордону, не беруться до уваги апеляційного суду з огляду на конкретні обставини даної справи.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Обставини, які б виключали провадження у справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та є безальтернативним.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень місцевим судом положень ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинені ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Брунця Н.М. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Жовківського районного суд Львівської області від 25 січня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Брунця Назарія Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.