Справа № 152/1344/23
П О С Т А Н О В А
Іменем України
26 вересня 2023 року м. Шаргород
Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Роздорожна А.Г.,
за участі секретаря судового засідання Сербіної М.В.,
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
малолітнього потерпілого ОСОБА_2 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з відділення поліції №2 Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої мешканки АДРЕСА_1 , перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку,
за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),
безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:
І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи
1. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №424378 від 21 вересня 2021 року, 21 вересня 2023 року о 12-00 год в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила насильство в сім`ї відносно свого сина ОСОБА_2 , тобто умисні дії фізичного та економічного характеру, а саме штовхнула його кілька разів та виганяла з дому, внаслідок чого могла бути завдана шкода його фізичному та психічному здоров`ю.
2. В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнала. Пояснила, що 21 вересня 2023 року її малолітній син ОСОБА_2 грався разом зі своєю однорічною сестрою ОСОБА_4 всередині будинку. При цьому син розкидав речі по кімнаті та створив безлад. У зв`язку з цим ОСОБА_1 попросила свого сина ОСОБА_5 прибрати речі за собою, на що він відмовився виконувати вказівки своєї матері. На зауваження матері малолітній ОСОБА_2 не реагував, а тому між ними відбулась сімейна сварка. Під час сварки ОСОБА_1 фізичну силу до свого сина не застосовувала та з дому не виганяла. Коли вона почала вимагати, щоб син пішов до своєї кімнати, малолітній ОСОБА_2 зателефонував до поліції та вказав, що мати здійснює щодо нього насилля. Крім цього, ОСОБА_1 вказала, що між нею та її чоловіком ОСОБА_3 виникають постійні конфлікти, оскільки на даний час вони перебувають на стадії розлучення. Малолітній син більше прислухається до порад батька та постійно провокує матір на конфлікт.
3. Малолітній потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 21 вересня 2023 року близько 12-00 год приїхав з батьком з м. Шаргород та в подальшому грався в будинку зі своєю сестрою, та мати ОСОБА_1 почала на нього кричати через те, що він грався із сестрою. Мати з батьком не розмовляють, між ними напружені конфліктні стосунки. Поліціія до них додому приїжджає часто, складають заборонні приписи. Малолітній ОСОБА_2 повідомив, що під час сварки з ним мати виганяла його з кімнати та намагалась відштовхнути. У зв`язку з цим він вирішив зателефонувати до поліції.
4. В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що він батько малолітнього ОСОБА_2 та вважає, що ОСОБА_1 постійно безпідставно здійснює насильство в сім`ї відносно сина. Через розлучення в ОСОБА_3 з ОСОБА_1 склалися вкрай неприязні стосунки, однак шляхи вирішення цих конфліктів ОСОБА_3 не бачить. Наразі він не працює, доходів і іншого окремого житла не має. Останнім часом ОСОБА_1 постійно викликає поліцію щодо вчинення ним насильства в сім`ї відносно неї.
ІІ. Оцінка Суду
5. Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
6. Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
7. Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
8. Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
9. Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
10. Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
11. Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
12. Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).
13. Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
14. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", відповідно до якого дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.
15. Основні ознаки домашнього насильства:
- насильство завжди здійснюється за попереднього наміру, тобто умисно. Це означає, що особа, яка вчинила насильство, усвідомлювала або повинна була усвідомлювати характер вчинюваних нею дій або бездіяльності, передбачала або могла передбачити (виходячи з її фізичного і психічного стану) можливість настання таких шкідливих наслідків, як заподіяння моральної шкоди, шкоди фізичному або психічному здоров`ю іншого члена сім`ї;
- дії унеможливлюють ефективний самозахист. Найчастіше люди, які вчиняють насильство, мають певні переваги - це може бути вік, фізична сила, економічно вигідніше положення тощо;
- дії порушують права і свободи особи. Кривдник завжди намагається контролювати свою жертву, тим самим обмежуючи права та свободи;
- насильницькі дії спричиняють шкоду (фізичну, морально-психологічну, матеріальну) іншій особі. Наслідком від насильницької дії завжди є шкода - це можуть бути і матеріальна втрата (вкрадені гроші, відібрана частина спільно заробленого майна), і ушкодження (синці, переломи), і погіршення емоційного стану (сором, страх, пригнічення).
16. Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
17. Під час розгляду справи ОСОБА_1 надала суду копію акту проведення оцінки безпеки дитини, копію акту соціального інспектування та характеристику з місця навчання ОСОБА_2 , з яких видно, що у сім`ї виникають конфлікти та суперечки, оскільки батьки дитини розлучаються. З приводу ситуації, яка виникла 21 вересня 2023 року комісія зробила висновок, що повідомлення про вчинення матір`ю фізичного насильства щодо малолітнього не підтверджено, але був психологічний тиск на дитину.
18. При цьому, Суд враховує, що в судовому засіданні малолітній ОСОБА_2 , його представник ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вказували, що конфлікти в їхній сім`ї відбуваються часто. Причиною цього є процес розлучення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .. Отже, події, які сталися з малолітнім ОСОБА_2 21 вересня 2023 року, та обстановка, в якій вони відбувалися є, нажаль, звичними для нього (малолітньої дитини). В свої дванадцять років дитина усвідомлює, що таке обмежувальний припис та встановлена заборона спілкування, а також спостерігає за тим, як батьки фіксують свої сварки та суперечки на відео мобільних телефонів. В свою чергу доказів того, що ОСОБА_1 21 вересня 2023 року застосувала відносно свого малолітнього сина фізичну силу, або в будь-який спосіб спричинила шкоду його здоров`ю чи життю, або ж поставила їх під загрозу в справі немає. Не можна стверджувати і про незаконне позбавлення матір`ю житла дитини, оскільки під час сварки мати вимагала, щоб син покинув кімнату, але не виганяла чи позбавляла його житла. Отже, доказів вчинення ОСОБА_1 економічного насильства щодо малолітнього ОСОБА_2 матеріали справи також не містять.
19. Відтак дії ОСОБА_1 21 вересня 2023 року відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 були спрямовані на виховання останнього і аж ніяк не на умисне заподіяння останньому будь-якої шкоди (фізичної, психологічної чи економічної).
20. За таких обставин, враховуючи, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, є недоведеним, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.
керуючись статтями 9, 173-2, 247, 276-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд, -
1. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 173-2 КУпАП закрити за відсутністю в її діях події і складу цього адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд.

Суддя Андрея РОЗДОРОЖНА