ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/446/23 Справа № 703/2023/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Крива Ю. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 21.06.2023 р., якою

ОСОБА_1 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Вільне П`ятихатського р-ну

Дніпропетровської обл., громадянина Украї-

ни, має вищу освіту, одружений, має на утри-

манні неповнолітнього сина 2010 р.н., війсь-

ковослужбовця ВЧ НОМЕР_1 Національної гвар-

дії України, водій, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та нього накладено адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 24.04.2023 р. о 22:10 год. в с. Костянтинівка по вул. Вишневського у м. Сміла Черкаської обл. водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21043 р/номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах з ротової порожнини, нестійка хода, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку, а також від продування алкотестеру «Drager Alcotest» відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, та за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить повторно дослідити матеріали справи, оскільки постанова суду про притягнення його до адмінвідповідальності постановлена на основі припущень. В матеріалах відсутні докази порушення ПДР України, які дали привід працівникам поліції зупинити його, не прослідковується факт керування ним транспортним засобом. Суд формально віднісся до розгляду справи. Фактично суд позбавив його права захисту, оскільки розглянув справу без його участі, тому просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 просив змінити постанову суду першої інстанції в частині накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, пом`якшити призначене покарання, а в решті постанову суду залишити без змін. Обґрунтовує своє прохання тим, що на теперішній час він є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України, працює водієм, на даний час виконує завдання, пов`язані з керуванням транспортними засобам, а тому посвідчення водія йому необхідне для захисту України.

Вивчивши матеріали адмінсправи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, висновок суду про те, що 24.04. 2023 р. о 22:10 год. в с. Костянтинівка по вул. Вишневського у м. Сміла Черкаської обл. водій ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах з ротової порожнини, нестійка хода, проте від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку, а саме за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що втановлена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається проти-правна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 23 КУпАП, адмінстягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адмінправопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адмінстягнення враховує характер вчинено-го правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адмінправопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Питання щодо адмінвідповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

Чинний КУпАП не передбачає призначення більш м`якого стягнення чи звільнення від стягнення, яке визначене в санкції статті як обов`язкове основне чи додаткове.

Згідно ст. 1512 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

В п. 2.2 Рішення від 15.06.2022 р. № 4-р(II)/2022, Конституційний Суд України, розглядаючи питання притягнення осіб до адмінвідповідальності, зазначив, що: - « адмінвідповідальність в Україні та процедура притягнення до адмінвідповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні» (перше речення абз. 1 п.п. 4.1 п. 4 мотивувальної частини Рішення від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010);

- « суспільна користь адмінстягнень за адмінправопорушення полягає не в поповненні державного бюджету, а в забезпеченні конституційного правопорядку, безпеки суспільства та прав і свобод кожної особи» (перше речення абз. 1 п. п. 2.5 п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 21.07.2021 р. № 3-р(II)/2021).

В п. 3 цього Рішення, Конституційний Суд України вказав, що за ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2.11.2004 р. № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності в контексті вирішення питання конституційності ст. 69 КК України у справі про призначення судом більш м`якого покарання, зазначив таке:

- « Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. Про це свідчить п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якого суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину » (абз. 7 та 8 п. п. 4.2 п. 4 мотивувальної частини);

- « встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності» (абз. 6 п. 5 мотивувальної частини).

В ч. 2 п. 3.2. Рішення Конституційний Суд України зазначив, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до адмінвідповідальності на підставі ст. 485 Митного кодексу України має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

В ч. 4 п. 4.2 Рішення Конституційний Суд України дійшов висновку, що посутній аналіз наведених норм МК України і КУпАП, що регулюють відносини з притягнення особи до адмінвідповідальності за порушення митних правил, свідчить про те, що загалом ці норми мають розвивати, конкретизувати та деталізувати принципи Основного Закону України, зокрема принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, визначений ч. 2 ст. 61 Конституції України.

В ч. 2 та 3 п. 4.3 Рішення Конституційний Суд України вкотре наголосив, що в законодавчому унормуванні відносин із притягнення особи до адміністративної або кримінальної відповідальності обов`язково має бути дотриманий конституційний принцип індивідуалізації юридичної відповідальності.

Таким чином, установлення в актах публічного законодавства абсолютно визначених та (або) безальтернативних санкцій має збалансовано поєднуватись із наданням суб`єкту накладення адмінстягнення або кримінального покарання дискреції в питанні визначення виду та розміру стягнення або покарання з урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, винної у вчиненні правопорушення, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

В п. 4.5 Рішення Конституційний Суд України визначив, що позбавлення оспорюваним приписом ст. 485 МК України суб`єкта накладення адмінстягнення (митного органу) можливості індивідуалізації адмінстягнення з урахуванням усієї сукупності обставин справи, на думку Конституційного Суду України, унеможливлює реалізацію принципу індивідуалізації юридичної відповідальності під час притягнення особи до адмінвідповідальності на підставі ст. 485 МК України та не створює належного законодавчого підґрунтя для застосування домірних заходів до порушника митних правил.

Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що абз. 2 ст. 485 МК України суперечить ч. 2 ст. 61 Конституції України.

З огляду на наведені у рішенні Конституційного Суду України висновки, апеляційний суд вважає доречним ґрунтовно розглянути доводи правопорушника про врахування принципу індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.

З наданих апеляційному суду копій встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу по мобілізації у ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України з 12.04.2022 р. на посаді водія 1- го відділення 4 - го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти 1-го стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 , неодноразово виконував службові завдання з використанням військової техніки, а тому вказані обставини переконують суд, що право керування автомобілем йому потрібне для захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації. Враховуючи, що ОСОБА_1 раніше до адмінвідповідальності не притягувався, має позитивну характеристику, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з пом`якшенням стягнення.

З цих підстав апеляція підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 21.06.2023 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити в частині накладення стягнення.

Виключити із мотивувальної та резолютивної частин постанови Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 21.06.2023 р. накладення стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, в іншій частині постанову суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.