ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г. А., за участі секретаря судового засідання Михайлюка М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 204-1 та ч. 2 ст 185-10 КУпАП за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2023 року,-

У С Т А Н О В И В:

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185-10 та ч. 2 ст. 204-1 КУпАП і на пiдставi ст. 36 КУпАП остаточно призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення у видi штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок в дохід держави.

Згідно постанови суду першої інстанції, 10 жовтня 2023 року о 01 год. 30 хв. ОСОБА_1 у складі групи осіб, на відстані 3000 метрів від лінії державного кордону, в районі прикордонного знаку № НОМЕР_3, що на території Тереблеченської об`єднаної громади Чернівецького району Чернівецької області, вчинив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204 -1 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 на відстані 3000 метрів від лінії державного кордону, в районі прикордонного знаку № НОМЕР_3, що на території Тереблеченської об`єднаної громади Чернівецького району Чернівецької області, вчинив злісну непокору

ЄУНСС №715/3203/23 Головуючий у І інстанції: Григорчак Ю.П.

Провадження №33/822/769/23 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ст.ст. 185-10, 204-1 КУпАП

законному розпорядженню та вимогам працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а саме намагався втекти з місця вчинення адміністративного правопорушення під час затримання прикордонним нарядом, на неодноразові заклики зупинитися та на фрази «Стій! Прикордонний наряд», «Перевірка документів» не реагував.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2023 року скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Разом з поданою апеляційною скаргою, ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування пропуску строків на апеляційне оскарження посилається на те, що постанову суду першої інстанції було отримано ним лише 10 листопада 2023 року, у зв`язку з чим виникла необхідність у поновленні вказаного строку.

Свої доводи обґрунтовує тим, що розгляд даної справи в суді першої інстанції відбулося без його участі, оскільки його не було належним чином повідомлено, що є порушенням права на захист та доступу до правосуддя.

Посилається на те, що під час затримання 10 жовтня 2023 року працівниками прикордонної служби, він в усній формі вказував на те, що разом із друзями прямували додому та не мали умислу на перетин державного кордону, однак такі твердження працівниками прикордонної служби були проігноровані.

Вказує на те, що матеріали справи не містять доказів про вчинення ним злісної непокори або здійснення опору працівникам прикордонної служби.

Зауважує, що доказів на підтвердження наявності у нього умислу на перетин державного кордону матеріали справи не містять, а тому притягнення апелянта до адміністративної відповідальності є необґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, подану апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 289 КпАП України, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова винесена 30 жовтня 2023 року без участі ОСОБА_1 .

Разом з тим, про дату та час розгляду справи відносно ОСОБА_1 , судом останньому не повідомлялося.

Повідомлення про вручення та отримання постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.

10 листопада 2023 року ОСОБА_1 особисто звернувся до суду із заявою про видачу копії постанови від 30 жовтня 2023 року.

18 листопада 2023 року було направлено апеляційну скаргу на адресу суду першої інстанції, що узгоджується із відбитком штемпеля на поштовому конверті.

Враховуючи викладене, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення судом першої інстанції виконані не в повному обсязі.

Частиною 2 статті 204-1 КУпАП, передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України групою осіб.

Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

Так, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Крім того, ч. 3 ст.9 вказаного Закону визначено що, пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна

Відповідно до ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан (воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень).

Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 131553 від 10 жовтня 2023 року (а.с. 1) вбачається, що 10 жовтня 2023 року о 01 год. 30 хв. ОСОБА_1 у складі групи осіб, на відстані 3000 метрів від лінії державного кордону, в районі прикордонного знаку № НОМЕР_3, що на території Тереблеченської об`єднаної громади Чернівецького району Чернівецької області, вчинив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204 -1 КУпАП.

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою, права та обов`язки ОСОБА_1 роз`яснено, зі змістом протоколу він ознайомлений на зрозумілій йому мові, примірник протоколу отримав, доповнень та зауважень не має, послуг захисника та перекладача не потребує, від підпису ОСОБА_1 відмовився.

Згідно протоколу про адміністративне затримання від 10 жовтня 2023 року (а.с. 2) ОСОБА_1 на відстані 3000 метрів від лінії державного кордону, в районі прикордонного знаку № НОМЕР_3, що на території Тереблеченської об`єднаної громади Чернівецького району Чернівецької області, вчинив злісну непокору законному розпорядженню та вимогам працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а саме намагався втекти з місця вчинення адміністративного правопорушення під час затримання прикордонним нарядом, на неодноразові заклики зупинитися та на фрази «Стій! Прикордонний наряд», «Перевірка документів» не реагував.

Жодних зауважень щодо підстав затримання ОСОБА_1 у протоколі не вказував.

Крім того, ОСОБА_1 не надано будь-яких копій звернень до правоохоронних органів з приводу його незаконного затримання.

З протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 10 жовтня 2023 року (а.с. 3) вбачається, що під час проведення особистого огляду та огляду речей, в присутності двох понятих, в ОСОБА_1 були наявні такі речі: паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 виданий центром 18 серпня 2004 року Глибоцьким РС УМВС в Чернівецькій області; 4 купюри 20 грн.; 1 купюра 50 грн.; 1 купюра 10 грн. та мобільний телефон.

Крім того, згідно схеми виникнення обстановки 10 жовтня 2023 року на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( НОМЕР_2 прикордонного загону) (а.с. 8) о 01 год. 30 хв. за 800 м. до ДК виявлено транспортний засіб марки «Nissan Terrano», який рухався в бік державного кордону. На вимогу здійснити зупинку відмовились та вдались до втечі. В ході переслідування офіцером ПОРВ здійснено 3 попереджувальні постріли з пістолета «Форт 12Р». За результатами переслідування на напрямку НОМЕР_3 п/зн. 3000 м. від державного кордону затримано 3-ох громадян України призивного віку.

Вищевикладені обставини підтверджуються і рапортом начальника відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_3 (а. с. 6).

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що він разом із друзями прямував додому та не мав умислу на незаконний перетин державного кордону, оскільки ОСОБА_1 відмовився від надання будь-яких пояснень під час затримання, а матеріали адміністративної справи не містять письмових заяв чи пояснень від ОСОБА_1 про вищевказані обставини.

Крім того, така версія обставин справи була подана ОСОБА_1 вже після винесення постанови судом першої інстанції та притягнення останнього до адміністративної відповідальності, , у зв`язку з чим викладене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу і на те, що під час особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 10 жовтня 2023 року у ОСОБА_1 було вилучено паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дія якого поширюється на час перебування за кордоном, що доводить наявність у ОСОБА_1 умислу на незаконний перетин державного кордону України, так само як і час затримання, а саме 1 год. 30 хв. ночі.

Доводи апелянта про те, що його було затримано далеко від державного кордону, а саме за 3000 м., що доводить відсутність у нього умислу на незаконний перетин державного кордону, спростовується схемою виникнення обстановки 10 жовтня 2023 року на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 », згідно якої працівниками прикордонної служби було виявлено транспортний засіб марки «Nissan Terrano» за 800 м. до державного кордону, який рухався у бік кордону і був зупинений за 3000 м. від державного кордону.

Крім того, адміністративна відповідальність за ст. 204-1 КУпАП настає за незаконний перетин або спробу незаконного перетинання державного кордону України, а для кваліфікації дій за вказаною статтею не вимагається наближення до державного кордону на певну визначену відстань.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає необґрунтованими апеляційні доводи в цій частині.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, зокрема, протокол про адміністративне затримання, протокол про адміністративне правопорушення та протокол особистого огляду, враховуючи наявність у ОСОБА_1 , під час його затримання, паспорта громадянина України для виїзду за корон, враховуючи факт перебування ОСОБА_1 у прикордонній смузі у нічний час, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП доведена.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , не повідомивши останнього про час та місце розгляду справи, апеляційний суд відхиляє, як такі, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а свої права він реалізував шляхом подачі апеляційної скарги з наведенням своїх доводів.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись із висновками суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП з огляду на наступне.

Санкцією ст. 185-10 КУпАП, передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Санкцією ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, передбачено відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 26 червня 1992 року визначено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Згідно протоколу про адміністративне затримання від 10 жовтня 2023 року (а.с. 2) ОСОБА_1 на відстані 3000 метрів від лінії державного кордону, в районі прикордонного знаку № НОМЕР_3, що на території Тереблеченської об`єднаної громади Чернівецького району Чернівецької області, вчинив злісну непокору законному розпорядженню та вимогам працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а саме намагався втекти з місця вчинення адміністративного правопорушення під час затримання прикордонним нарядом, на неодноразові заклики зупинитися та на фрази «Стій! Прикордонний наряд», «Перевірка документів» не реагував.

При цьому, в протоколі, в порушення вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, не зазначено законні вимоги представника Державної прикордонної служби та в чому полягало законне розпорядження чи вимога представника Державної прикордонної служби, не додані докази і дані факти не були встановлені також в суді першої інстанції.

Тобто, районним судом в порушення вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280 КУпАП, не було встановлено фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У зв`язку з цим позбавлений такої можливості і апеляційний суд.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що в матеріалах справи відсутні фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на злісну непокору ОСОБА_1 , яке ставиться йому у провину, суду їх не надано.

З огляду на досліджені у справі докази, апеляційний суд не вбачає в діях ОСОБА_1 скоєння злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, вчинене групою осіб.

Інших доказів, які б підтверджували факт вчинення злісної непокори ОСОБА_1 вчинене групою осіб судом також не встановлено.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу цього правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, його майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також військовий стан, який діє на всій території України, суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а постанова Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2023 року - скасуванню із прийняттям нової постанови.

На підставі наведеного та керуючись ст. 252, 280, 284, 285, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд Чернівецької області,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2023 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 та ч. 2 ст. 185-10 КУпАП - скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КпАП України і призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів

громадян, що складає 6 800 (п`ять тисяч) грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська