Провадження №: 3/752/7305/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2023 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1
за участіОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 028600 від 28.08.2023, що складений з посиланням на порушення п. "б" п. 2.2 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до зазначеного протоколу 28.08.2023 о 19:50 у м. Києві на Одеській площі водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Nissan Leaf, державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно та здійснив зіткнення з транспортним засобом Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Згідно з указаним протоколом у результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками.

Разом з протоколом від 28.08.2023 до матеріалів справи приєднано схему місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.02.2023, письмові пояснення обох водіїв.

23.10.2023 під час розгляду справи по суті ОСОБА_1 вказав, що не погоджується з тим, що у настанні дорожньо-транспортної пригоди вся вина має покладатися на нього, оскільки водій Subaru виконував маневр повороту праворуч з другої смуги руху, а він рухався у першій смузі прямо, що не заборонено Правили дорожнього руху. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що він мав намір повернути праворуч туди, куди і після нього намагався повернути водій ОСОБА_2 , але передумав.

З метою всебічного з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, заслуховування пояснень та позиції іншого учасника - водія автомобіля Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 за для уникнення порушення його процесуальних прав та майнових інтересів 23.10.2023 розгляд справи було відкладено на 13.11.2023 та викликано в судове засідання ОСОБА_2 .

13.11.2023 ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, адже 23.10.2023 повідомив, що сумнівається у своєї можливості прибути до суду 13.11.2023, передбачав, що буде зайнятий на роботі.

ОСОБА_2 13.11.2023 в судовому засіданні надав усні пояснення, зазначив, що водій Nissan Leaf спочатку хотів повертати праворуч, мав увімкнений сигнал покажчика повороту, але потім передумав та поїхав прямо, врізавшись в Subaru. Він же, у свою чергу, їхав у другій смузі, мав намір повернути праворуч. У той час перша смуга до повороту праворуч була зайнята іншими автомобілями, і він переконався, що перед поворотом 3-4 автомобілі готуються повертати праворуч (мають увімкнений показник повороту), у тому числі, Nissan Leaf , а тому він упевнено став виконувати маневр повороту праворуч з другої смуги, нікому не заважаючи. У цей час водій Nissan Leaf передумав повертати праворуч, вимкнув покажчик повороту, поїхав прямо та врізався у Subaru Outback. На переконання ОСОБА_2 він мав право виходячи з вимог Правил дорожнього руху повертати праворуч з другої смуги, зокрема і через те, що смуги між собою розділені переривчастою лінією, а знаки заборони відсутні.

На запитання суду (судді) про можливість представлення доказів наявності дорожніх знаків, або ж дорожньої розмітки, яка б дозволяла виконання повороту праворуч на місці зіткнення з другої смуги руху, ОСОБА_2 відповів запереченням, повідомив, що таких доказів не має і не зможе їх надати.

Продовжуючи судовий розгляд, судом (суддею) було досліджено зміст письмових пояснень учасників пригоди, які не містять відомостей, відмінних від тих, які вони надати в суді.

Як вказувалося вище протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено з відсилкою до п. "б" п. 2.3 та п. 10.1 Правил дорожнього руху, де передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п. 10.1).

У той же час згідно з п. 1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Крім того, у п. 10.4 Правил дорожнього руху передбачено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Як вказувалося вище, водій ОСОБА_2 не зміг довести в суді наявності виключень з п. 10.4 Правил дорожнього руху у дорожній ситуації, яка мала місце 28.08.2023 на місці дорожньо-транспортної пригоди, яка розглядається, а саме того, що він мав право виконувати маневр повороту праворуч не з крайнього правого положення, тобто не з першої смуги руху.

Проаналізувавши досліджені докази суд (суддя) зазначає, що вони жодним чином не дозволяють "поза розумним" сумнівом покладати провину за настання описуваної дорожньо-транспортної пригоди виключно на водія ОСОБА_1 , адже установлення лише його винуватості не відповідатиме засадами справедливості та трискладовому тексту, що широко застосовується Європейським судом з прав людини, практика якого підлягає використанню національними судами України як джерело права за умов, коли протокол про адміністративне правопорушення складено було лише на одного учасника дорожньо-транспортної пригоди .

Такий тест вказує на те, що будь-яке обмеження права має пройти перевірку на відповідність сукупності вказаних трьох умов (законність, легітимна мета, необхідність у демократичному суспільстві). Обмеження, що не відповідає таким умовам, порушує право особи. Хоча назва "трискладовий тест" є умовною й прямо не передбачена у практиці Європейського суду з прав людини, власне умови зазначаються у багатьох рішеннях цього суду. Наприклад, у рішенні у справі "Кривіцька та Кривіцький проти України" (Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine) від 2.12.2010 р., заява № 30856/03, ЄСПЛ зазначив: 42. Втручання держави є порушенням ст. 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи кілька, що перелічені у п. 2 ст. 8, не здійснюється "згідно із законом" та не може розглядатись як "необхідне в демократичному суспільстві". Така концепція міститься і в інших рішеннях Європейського суду з прав людини, наприклад у рішеннях у справах "Савіни проти України" (Saviny v. Ukraine) від 18.12.2008 р., заява № 39948/06, п. 47; "Вєренцов проти України" (Vyerentsov v. Ukraine) від 11.04.2013 р., заява № 20372/11, п. 51; "Сергій Волосюк проти України" (Sergey Volosyuk v. Ukraine) від 12.03.2009 р., заява № 1291/03, п. 81, та інших рішеннях), тобто її можна вважати усталеною практикою Європейського суду з прав людини.

Таким чином, установлення складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 не видається за можливе з огляду на відсутність доказів "поза розумним" сумнівом, а також у зв`язку з відсутністю необхідності у демократичному суспільстві.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

У силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" (рішення від 06.12.1998) Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. З цього принципу слідує також, що обов`язком обвинувачення є інформування особи про висунуті обвинувачення, щоб вона могла підготувати та належним чином представити аргументи на свій захист.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Статтею 124 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Аналіз досліджених доказів у їх сукупності об`єктивно свідчить про те, що описані у протоколі про адміністративне правопорушення не співвідносяться з фактичними обставинами, установленими за наслідками дослідження письмових доказів, відеозапису та вивчення усіх письмових пояснень, заслуховування усних доводів.

З огляду на встановлені обставини, складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно лише одного водія ОСОБА_1 видається безпідставним, адже факту такого недотримання ним вимог Правил дорожнього руху, яке стало єдиною причиною настання дорожньо-транспортної пригоди не вбачається.

Приймаючи до уваги все описане, суд (суддя) не в змозі установити склад адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, 23, 124, 247, 268, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко