П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2023 р. Справа № 596/1265/22

Провадження № 3/596/24/2023

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк І.О., за участю секретаря судового засідання Туткалюк В.Р.., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Чернецького В.І., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_1 11.10.2022 року о 22 годин 15 хвилин в с. Малі Бірки Чортківського району Тернопільської області, керував транспортним засобом ЗИЛ- ММЗ р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, координація рухів, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки газоаналізатором типу «Драгер Алкотест» 6820 та проїхати в медичний заклад у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні 24.01.2023 року вину у вчиненому правопорушенні не визнав, посилаючись на те, що він не керував транспортним засобом, оскільки того дня не працював. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 він лише допоміг відремонтувати автомобіль і коли вони повертались додому їх зупинила поліція. Дорожній лист був виписаний ПП «Оберіг», де вони працюють на двох водіїв. Під час зупинки автомобіля працівниками поліції він перебував на пасажирському сидінні. ОСОБА_2 забув вдома водійське посвідчення тому вони тікали з автомобіля. Він не хотів свідчити проти водія, тому поліцейським нічого не сказав. Того дня алкогольних напоїв він не вживав.

Аналогічні письмові пояснення надійшли від ОСОБА_1 05.12.2022 року. (а.с.13).

10.03.2023 року допитаний в суді в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що 11.10.2022 року ОСОБА_1 не працював, за кермом був того дня він. Дорожній лист був виписаний в ПП «Оберіг» і на його ім`я. Того вечора поламалась машина і ОСОБА_1 допомагав йому в ремонті. Коли вони повертались додому, він був за кермом, а ОСОБА_1 збоку. Коли побачив поліцію він згадав, що забув вдома посвідчення водія і запропонував ОСОБА_3 втікати.

В судовому засіданні захисник адвокат Чернецький В.І. вважав доцільним закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування наведеного посилався на те, що матеріали справи не містять належних доказів, що підтверджували б перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля ЗИЛ-ММЗ р.н. НОМЕР_1 .

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показання свідка, дослідивши письмові докази в справі, заслухавши позицію захисника, приходжу до наступних висновків.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

Відповідно до приписів п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як встановлено, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого відповідно до диспозиції цієї норми закону окрім іншого, полягає у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доводиться даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №178442 від 11.10.2022 року, згідно якого водій ОСОБА_1 11.10.2022 року о 22 годин 15 хвилин в с. Малі Бірки Чортківського району Тернопільської області, керував транспортним засобом ЗИЛ- ММЗ р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, координація рухів, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки газоаналізатором типу «Драгер Алкотест» 6820 та проїхати в медичний заклад у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановлено, водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та проїхати в найближчий медичний заклад.

Обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння доводяться також відеозаписами з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора службового автомобіля, що долучені як додатки до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, на одному з відеофайлів міститься запис з відеореєстратора службового автомобіля. Дане відео розпочинається з того, що видно як автомобіль ЗИЛ- ММЗ, повернувши в вуличку зупиняється, з боку водійського сидіння відкриваються дверки і звідти виходить ОСОБА_1 та біжить на подвір`я сусіднього будинку.

На інших трьох файлах 00000__0002А. MP4, 00000__0003А.MP4, 00000__0004А. MP4 міститься відеозапис з нагрудної камери працівника поліції (портативного відеореєстратора). Дане відео є продовженням відеозапису з відеорєстратора службового автомобіля. Розпочинається відеозапис з того, що біля автомобіля ЗИЛ- ММЗ відбувається спілкування водія ОСОБА_1 та працівників поліції, які його переслідували, коли останній намагався втекти. Під час спілкування з ОСОБА_1 в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення), у зв`язку з чим поліцейськими запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння або за допомогою спеціального технічного засобу поліцейськими, або в закладі охорони здоров`я. Від проходження огляду останній відмовився, пояснюючи, що «нічого я проходити не буду, тому що я не вживав алкогольних напоїв». На відео також видно, що директор ПП «Оберіг», в якому працює ОСОБА_1 приїхавши на місце події звертав увагу останнього на те, що якщо він не вживав алкоголь, то йому слід пройти огляд на стан сп`яніння.

Тоді особі повідомлено поліцейським, що щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП. Зафіксованим є також факт роз`яснення його прав та обов`язків, передбачених законодавством України.

Також як слідує із відеозапису, водій ОСОБА_1 визнав факт керування автомобілем, пояснюючи, що «я їду з посівної», «сутки не сплю, в полі сіємо». На запитання чому він тікав, ОСОБА_1 відповів «Я сам не знаю чому я тікав».

Як видно, ОСОБА_1 не надав будь яких пояснень та заперечень в протоколі про адміністративне правопорушення, хоча фактично мав таку можливість. Не містять матеріали справи і будь-яких заперечень, скарг чи зауважень зі сторони ОСОБА_1 щодо оформлення протоколу, неправильності дій працівників поліції чи порушення ними прав під час складання протоколу.

При перегляді відеозаписів убачається, що ОСОБА_1 роз`яснювались причини зупинки автомобіля, після складання протоколу про адміністративне правопорушення він був оголошений особі, що притягується до адміністративної відповідальності, також ОСОБА_1 на місці вручено копії протоколу про адміністративне правопорушення, а також копію постанови.

З досліджених відеозаписів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що відеозапис є безперервним та відображає повну картину щодо фіксації події вчиненого адміністративного правопорушення.

Досліджені судом відеозаписи є достатньо інформативними, послідовними та охоплюють період з часу руху автомобіля до його зупинки працівниками поліції, подальше спілкування з особою, яка притягується до адміністративної відповідальності і не вказують на упередженість працівників поліції.

Як слідує із матеріалів справи, поліцейским зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 відповідно до приписів ст. 266 КУпАП, а також положень Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Щодо відсутності в матеріалах справи направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, то, оскільки ОСОБА_1 відмовився проходити огляд як на місці зупинки, так і в медичному закладі, відсутність вказаного документу в матеріалах справи при даних обставинах не є істотним порушенням, оскільки факт відмови зафіксований належним чином на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доводиться також постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №646206 від 11.10.2022 року.(а.с. 2).

Суд вважає, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння був зафіксований у законний спосіб та його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, як водія доведена «поза розумним сумнівом».

Доводи особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що керування автомобілем здійснював ОСОБА_2 , розцінюються судом, як спроба сторони захисту ввести суд в оману для уникнення відповідальності ОСОБА_1 , оскільки такі доводи спростовуються, як було раніше вказано відеозаписами, долученими до протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, із відеозаписів являється цілком можливим встановити особу, яка перебувала за кермом автомобіля, і це саме ОСОБА_1 .

В постанові від 29.04.2020 р. у справі № 161/5372/17 Верховний Суд зазначив, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Суд зауважив, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах. Суд касаційної інстанції вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Як встановлено, показання свідка ОСОБА_2 не узгоджуються з іншими доказами в справі, а тому суд відхиляє їх.

Надані стороною захисту подорожній лист вантажного автомобіля №342 від 11.10.2022 року ПП «Оберіг», в якому в графі водій зазначено ОСОБА_1 та довідка ПП «Оберіг « від 26.01.2023 року, не спростовують факт перебування водія ОСОБА_1 11.10.2022 року о 22 годин 15 хвилин в с. Малі Бірки за кермом вантажного автомобіля ЗИЛ- ММЗ р.н. НОМЕР_2 .

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, вважаю їх достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Накладаючи адміністративне стягнення за вказане адміністративне правопорушення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке відносяться до грубих порушень на транспорті, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи наведене та з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, суд приходить до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На думку суду, застосований до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у виді штрафу та позбавлення прав керування є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст.ст.ст. 7, 40-1, 130, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. (Отримувач коштів: ГУК у Терноп.обл/Терноп.обл./21081300; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37977599; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0019001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складено 27 березня 2023 року.

Суддя Гусятинського районного суду Ірина ЛИСЮК