ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/4681/23 Головуючий суддя І інстанції Щепіхіна В.В.
Апеляційне провадження № 33/818/848/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - Панасенка П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 липня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 536 грн. 20 копкоп.

Постановою встановлено, що 10.05.2023 року о 22 год. 56 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Rav 4, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові, вул. Трінклера, 6а, в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився зі згоди водія в медичному закладі КНП ХОР ОНД (м. Харків, вул. Ахієзерів, 18а) у лікаря нарколога. Згідно з висновком лікаря-нарколога №1061 від 13.05.2023 року водій пребував в стані наркотичного сп`яніння (під впливом канабіноїдів).

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.07.2023 року стосовно нього, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновки суду, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки він не керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, протокол про адміністративне правопорушення складено за його відсутності, дії працівників поліції були незаконні щодо зупинки його автомобіля, оскільки законних підстав для зупинки його транспортного засобу не було.

Крім того, апелянт зазначає, що показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 викладені в оскаржуваній постанові неповно та їм не надано належної оцінки, що потягло за собою прийняття необґрунтованого і незаконного судового рішення.

ОСОБА_1 також зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я та акт медичного огляду, висновок щодо результатів медичного огляду складено тільки через три дні, а в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено які саме ознаки наркотичного сп`яніння виявлені у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 та захисника Панасенка П.П., які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту в повному обсязі, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови за доводами ОСОБА_1 та захисника Панасенка П.П., наданими під час апеляційного розгляду, судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, висновок, викладений у постанові судді Київського районного суду м. Харкова від 10.11.2022 року про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме відомостями:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №456760 від 14.05.2023 року, відповідно до якого, 10.05.2023 року о 22 год. 56 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Rav 4, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові, вул. Трінклера, 6-А, в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився зі згоди водія в медичному закладі КНП ХОР ОНД (м. Харків, вул. Ахієзерів, 18а) у лікаря нарколога. Згідно з висновком лікаря-нарколога №1061 від 13.05.2023 року водій перебував в стані наркотичного сп`яніння (під впливом канабіноїдів) (а.с.1);

- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, № 1061 від 13.05.2023 року, з якого вбачається, що 10.05.2023 року о 23 год. 20 хв. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння у КНП ХОР «ОНД», внаслідок якого встановлено, що останній перебуває в стані наркотичного (канабіноїди) сп`яніння (а.с.6);

- рапорті інспектора роти №6 батальйону №3 УПП в Харківській області Твердохліба Д.О. від 14.05.2023 року, згідно якого, 10.05.2023 року о 22 год. 55 хв., під час патрулювання Київського району м.Харкова в нічну зміну екіпажом 1204, відповідно до п.5 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», було зупинено транспортний засіб Toyota Rav 4, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час спілкування з водієм було виявлено у останнього ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було доставлено до КНП ХОР «ОНД» для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Висновок №1061. Водія було повідомлено належним чином про дату та час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у результаті позитивного результату огляду на стан наркотичного сп`яніння, але 14.05.2023 року ОСОБА_1 не з`явився.

- повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції від 10.05.2023 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 було повідомлено про дату, місце та час складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 5);

- відомостями відеозапису з нагрудних камер поліцейських, на якому зафіксовано момент зупинки транспортного засобу та проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Під час огляд ОСОБА_1 будь-яких зауважень щодо дій працівників поліції чи медичного закладу не заявляв.

Крім того, згідно цього відеозапису, 14.05.2023 року ОСОБА_1 не з`явився за адресою: м.Харків, вул. Шевченка , 26, для складання протоколу про адміністративне правопорушення, на неодноразові спроби працівників поліції зв`язатися з ОСОБА_1 за номером його мобільного телефону не вдалося, оскільки останній не відповідав на телефонні виклики, у зв`язку з чим працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за відсутності водія (а.с.4).

Апеляційний суд бере до уваги той факт, що під час апеляційного розгляду та згідно відомостей відеозапису, доданого до матеріалів справи, ОСОБА_1 не заперечував, що 10.05.2023 року о 22 год. 55 хв. керував автомобілем «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові, вул. Трінклера, 6-А, та був зупинений працівниками поліції.

Крім того, за клопотанням сторони захисту, під час апеляційного розгляду були допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_3 під час свого допити пояснив, що він разом з ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_2 повертались на автомобілі Toyota Rav 4 пізно ввечері додому на початку травня 2023 року. ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Їх зупинили працівники поліції. Він не чув, що поліцейські повідомляли причини зупинки. Після візуального огляду ОСОБА_1 поліцейськими він погодився проїхати разом з ним до медичного закладу охорони здоров`я.

Разом з цим, свідок ОСОБА_2 повідомила суду апеляційної інстанції, що вони із ОСОБА_1 проживають разом. У травні 2023 року вона разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 поверталися додому. Транспортним засобом «Toyota Rav 4» керував ОСОБА_1 . До комендантської години залишалося приблизно хвилин 20. Їх зупинили працівники поліції та повідомили їм, що вони є свідками події ДТП. Під час спілкування із ОСОБА_1 працівники поліції повідомили, що у ОСОБА_1 є ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували останньому проїхати у медичний заклад для проходження відповідного огляду, на що останній погодився. Вона разом із поліцейськими та ОСОБА_1 поїхали до медичного закладу. В медичному закладі вона не бачила, як ОСОБА_1 проходить огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Отже, з показань свідка ОСОБА_2 вбачається, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Rav 4» та його законно було зупинено працівникам поліції, а тому ставити під сумнів відомості рапорту інспектора роти №6 батальйону №3 УПП в Харківській області Твердохліба Д.О. від 14.05.2023 року у апеляційного суду немає.

Під час апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 також не оспорював, що саме він керував вищезазначеним транспортним засобом 10.05.2023 року о 22 год. 55 хв. за обставин, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №456760 від 14.05.2023 року, а тому апеляційна скарга в цій частині є необґрунтованою та безпідставною.

Щодо апеляційних доводів захисника про порушення порядку огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд зазначає наступне.

Посилання апелянта на відсутність в нього ознак наркотичного сп`яніння та не встановлення їх працівником поліції, а також відсутність в матеріалах справи направлення водія на огляд, як на істотні порушення, є безпідставними.

Відповідно до п.4 Розділу І вищенаведеної Інструкції вбачається, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці;

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак наркотичного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Тобто, виявлення працівником поліції у водія ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння є його дискреційними повноваженнями.

Також належить врахувати, що протокол про адміністративне правопорушення було складено стосовно ОСОБА_1 саме за керування останнім транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Крім того, статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння. При цьому, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 Розділу І цієї інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.п.7,12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

З відомостей відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що працівник поліції на запитання лікаря зазначив, що направлення водія зараз ним буде складено, та після декількох хвилин лікар почав огляд ОСОБА_1 .

Крім того, у своєму висновку №1061 від 13.05.2023 року лікар зазначив, що ОСОБА_1 було направлено інспектором Твердохлібом Д.О. на огляд на стан наркотичного сп`яніння 10.05.2023 року о 23 год. 20 хв.

Окрім того, доводи ОСОБА_1 про відсутність у матеріалах справи письмового направлення водія до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння з огляду на вищезазначені докази, не спростовують висновків про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та значення для встановлення наявності чи відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення не мають.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 і захисником Панасенком П.П. скористалися своїми процесуальними правами та ними подавалися заяви у порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а також дій працівників медичного закладу при складанні ним висновку №1061 від 13.05.2023 року.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи, складені уповноваженими державними особами та дії цих посадових осіб, що їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 та захисником Панасенком П.П. не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції та лікаря ОСОБА_4 до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення цих осіб до дисциплінарної відповідальності.

Також стороною захисту не надано відомостей про те, що апелянт та його захисник зверталися до суду в порядку КАСУ щодо оскарження дій/бездіяльності працівників поліції та медичного закладу.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Твердження ОСОБА_1 про те, що відеозапис є неповним, тобто не вівся безперервно, як того вимагає Інструкція, не є підставою для скасування прийнятого судом рішення за умови того, що відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №456760 від 14.05.2023 року, так й у долучених до нього доказах.

Крім того, посилання ОСОБА_1 на порушення працівниками поліції вимог ст. 254 КУпАП є необґрунтованим, оскільки з аналізу цієї статті вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи правопорушника, тобто виявлення всіх доказів, які підтверджують винуватість цієї особи.

Аналізуючи положення відомості письмових доказів та відеозапису, долученого до матеріалів справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що працівники поліції, отримавши висновок № 1061 від 13.05.2023 року та здійснивши усі можливі заходи щодо виклику ОСОБА_1 , правомірно та законно склали протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №456760 від 14.05.2023 року за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та з дотриманням вимог ст.ст.254, 256 КУпАП.

Апеляційний суд критично ставиться до апеляційних доводів ОСОБА_1 про те, що до матеріалів справи не долучено акт медичного огляду останнього, оскільки відповідно до п.19 Розділу ІІІ вказаної «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Крім того, сторона захисту не була позбавлена процесуальної можливості звернутися до керівництва КНП ХОР «ОНД» з клопотанням про отримання копії примірника відповідного акту медичного огляду ОСОБА_1 , але цих відомостей не надано апеляційному суду і на час апеляційного перегляду на час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині також є необґрунтованою та суб`єктивною.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв сторони захисту щодо дій працівників поліції щодо причин зупинки транспортного засобу під керування апелянта, проведення фіксації подій, складення протоколу та інших процесуальних документів, а також дій працівників медичного закладу при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння і складанні стосовно останнього висновку №1061 від 13.05.2023 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів сторони захисту щодо незаконності дій працівників поліції та медичного закладу.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21.01.1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення правопорушника ОСОБА_1 в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими.

За таких обставин, стороною захисту не надано об`єктивних доказів, які спростовували висновки суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, про те, що ОСОБА_1 керував 10.05.2023 року о 22 год. 56 хв. транспортним засобом Toyota Rav 4, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові, вул. Трінклера, 6-А, в стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання ОСОБА_1 на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 липня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков