Номер провадження 3/754/33/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 січня 2023 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Сенюта В.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2022 року о 16 годині 50 хвилин в м. Києві по пр. Лісовий, 12, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Audi A6 д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаки наркотичного сп`яніння, а саме, тремтіння пальців рук, не природна блідість обличчя, сухість в порожнині рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано нагрудною боді-камерою 473519, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

В суді захисник Швачко О.В. який діє в інтересах ОСОБА_1 заявив клопотання та просив визнати протокол про адміністративне правопорушення серія АДД №082179 від 20.10.2022 року недопустимим доказом, закрити адміністративне провадження по справі № 754/10613/22 відносно ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Подане клопотання обґрунтовано тим, що надані відеоматеріали не містять безперервної фіксації подій. Відсутні докази: керування ОСОБА_1 транспортного засобу, законність зупинки, встановлення поліцейським ознак наркотичного сп`яніння, роз`яснень поліцейським водію прав та обов`язків. Наведена фабула правопорушення у протоколі не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення згідно ч. 3 ст. 130 КУпАП. З огляду на вищевикладене, уповноваженою особою не надано належних, безспірних та допустимих доказів, які б в своїй сукупності були достатніми для підтвердження наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відео з DVD-R диску, проаналізувавши доводи захисника, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як вбачається зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять довідку старшого інспектора з о/д відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у м. Києві ДПП капітана поліції А. Тлісової щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 двічі протягом року притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачені ст. 130 КУпАП, а відтак просить вчинене ОСОБА_1 20.10.2022 року о 16 год. 50 хв. адміністративне правопорушення розглядати за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Положенням ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, абз. 2 п. 27 роз`яснено, якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Доводи захисника про те, що відсутні докази зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху суд вважає безпідставними, оскільки пунктом 2 Розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції, а тому невиконання водієм транспортного засобу вимоги працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, яка входить до кола його повноважень, не може бути визнано правомірним, навіть якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною.

Згідно пункту 12 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, згідно з вимогами вказаної Інструкції, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров`я і не може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

Письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, ОСОБА_1 , відмовився від проходження встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, про що свідчать відеоматеріали з боді - камери.

Підстави вважати відеозапис недопустимим доказом через відсутність безперервності запису у суду відсутні, оскільки на ньому зафіксовані всі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи захисника щодо невідповідності вимогам законодавства протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованими, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, а обставини, викладені у протоколі, останнім не спростовані.

Як вбачається з наявного у справі відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, спочатку останній погодився, в подальшому ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що зафіксовано боді-камерою 473904, 473519. Таким чином, відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці належним чином зафіксована працівниками поліції.

Відмова водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку є самостійною підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП.

З долученої до протоколу довідки щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення від 01.11.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності, а саме: постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.10.2022 року за ч. 3 ст. 130 КпАП України у вигляді адміністративного арешту на строк 15 діб з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 роки; постановою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.08.2022 року за ч. 3 ст. 130 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 51000, 00 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 роки та конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності ОСОБА_1 ..

Враховуючи викладене, вище зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Що стосується стягнення, що повинно бути накладено на правопорушника, то слід зазначити наступне.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При призначенні виду адміністративного стягнення ОСОБА_1 в межах санкцій ч. 3 ст.130 КУпАП суд, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини в скоєнні правопорушення, відсутність пом`якшуючих відповідальність обставин та відношення до скоєного, вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51000, 00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років з оплатним вилученням транспортного засобу.

При призначенні стягнення особі, яка вчинила правопорушення, суд враховує, що ОСОБА_1 допустив грубе порушення Правил дорожнього руху, ігноруючи той факт, що він був позбавлений права керування транспортними засобами, та був обізнаним про протиправність своїх дій.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 283, 284, 290, 291 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 51000, 00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років з оплатним вилученням транспортного засобу, який є у приватній власності ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови суду виготовлено: 19.01.2023 року.

Суддя: В.О. Сенюта