КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/7904/23 Головуючий у І інстанції Поплавська О.В.
Провадження № 33/824/3555/2023 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2023 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Скаржинського Миколи Володимировича на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2023 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2023року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Не погоджуючись з даною постановою, захисник ОСОБА_1 - адвокат Скаржинський М.В.подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2023року скасувати, провадження у даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції формально підійшов до вирішення справи, не перевірив належним чином обставин, які мають значення у справі, та безпідставно притягнув ОСОБА_1 до відповідальності.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Скаржинський М.В. звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що жодним належним доказом, які містяться в матеріалах справи не доведено факту керування автотранспортним засобом ОСОБА_1 та підтвердження руху автомобіля LOV, 400 Convoy, державний номер НОМЕР_1 . Зазначений автотранспорт був несправний (не заводився та були відсутні гальма). У своїх поясненнях суду першої інстанції ОСОБА_1 зазначав, що разом з працівником СТО ОСОБА_4 , який допомогав лагодити машину, вони вирішили відштовхнути автомобіль на метр від бордюру. Близько 18 год. 30 хв. під час того, як ОСОБА_1 знаходився під автомобілем (знімав тормозний супорт), до них підійшли співробітники поліції і запитали, чи потрібна допомога. Апелянт відмовився від пропозиції і працівники поліції від`їхали від місця стоянки автомобіля. Через 20 хвилин ті ж працівники поліції знову під`їхали до них і почали вимагати посвідчення водія та технічний паспорт на транспортний засіб. Оскільки у ОСОБА_1 був прострочений тимчасовий талон на керування, працівники поліції зазначили, що складуть відносно нього протокол про адміністративне правопорушення щодо цього. Після цього, з`ясувавши щось на своєму планшеті та аргументуючи тим, що у грудні 2022 року відносно ОСОБА_1 був складений адміністративний протокол по ч.1 ст. 130 КУпАП, заявили що мають підозру стосовно перебування його у стані наркотичного сп`яніння та почали вимагати проїхати з ними на огляд до лікаря-нарколога.

Захисник Скаржинський М.В. у апеляційній скарзі зазначає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції навіть не розглянув подане заявником клопотання про допит свідка, який протягом усього часу складання адміністративного протоколу знаходився на місці події та міг дати пояснення стосовно обставин, що мають значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У той же час, матеріали справи не містять доказів, підтверджуючих рух транспортного засобу - автомобілю LOV, 400 Convoy, д.н.з. НОМЕР_1 та керування ним ОСОБА_3 . Наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудних камер поліцейських також не містить таких даних, а починаються уже безпосередньо із запису бесіди працівників поліції з ОСОБА_1 та особою на ім`я ОСОБА_4 .

У судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисники - адвокат Скаржинський М.В. підтримали апеляційну скаргу та просили суд апеляційної інстанції її задовольнити. Також, заявили клопотання про допит у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 , особи, яка була присутня під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Вказане клопотання було задоволене судом.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши осіб, які з`явились в судове засідання, пояснення свідка ОСОБА_5 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходить висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до правопорушника адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, останній раніше притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, керував автомобілем будучи позбавленим права керування транспортними засобами, однак належних висновків для себе не зробив.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №442509 вбачається, що ОСОБА_1 25 квітня 2023 року приблизно о 18 годині 35 хвилин в м. Києві по вулиці Мирослава Поповича, 16, керував транспортним засобом LDV 400 Cоnvoy д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, невиразність мовлення, поведінка, яка не відповідає обстановці (жвавість рухів). Від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До адміністративних матеріалів долучена довідка від 27 квітня 2023 року складена т.в.о. старшим інспектором відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у місті Києві ДПП старшим сержантом поліції Миколаєнко Н., щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП притягувався, а тому належить розглядати адміністративні матеріали за ч. 2 ст. 130 КУпАП (постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 січня 2023 року, справа №369/9986/22).

Отже, нормативний акт, яким передбачена адміністративна відповідальність за дане правопорушення, не узгоджуються з викладенням фактичних обставин у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №442509 від 25 квітня 2023 року, оскільки в оскаржуваній постанові зазначено «визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення», в той час як у протоколі зазначено « ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне наголосити, що підставою притягнення до адміністративної відповідальності є саме протокол про адміністративне правопорушення.

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції передбачено, що не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за №1452/735.

Згідно з п.п.8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До таких доказів законодавець відносить пояснення свідків, висновки експертів, показання технічних приладів та засобів, відеозаписів тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відтак, в даній категорії справ (ст.130 КУпАП), обов`язок доказування покладено на органи Національної поліції (ст.255 КУпАП).

Суд не вправі самостійно збирати додаткові докази, витребовувати документи; рішення судом приймаються на підставі даних адміністративного протоколу та доказів, які також можуть подаватись особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або її захисником.

Конституція України у своїх положеннях (ст.ст.8, 62) гарантує дотримання принципу верховенства права, як однієї із засад існування демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 визначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації NoR (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Підставою закриття провадження у справах також є відсутність належних і допустимих доказів, які б об`єктивно підтверджували перебування особи, щодо якої складено протокол за ст.130 КУпАП, за кермом конкретного транспортного засобу.

Відповідно до Закону України «Про національну поліцію» та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису», включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення (п.5 розд.11). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до положень Інструкції після активації нагрудного відеореєстратора все спілкування з особою, яка перебуває за кермом транспортного засобу при його зупинці, повинно бути записане безперервно.

Відсутність безперервного відеозапису ставить під сумнів законність проведених поліцейським процесуальних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини, пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення у випадку їх оспорювання.

Із проаналізованих судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудних камер працівників патрульної поліції 472080,474050, вбачається, що відеозапис розпочинається о 18 год. 58 хв. Зокрема, на відеозаписі зафіксовано бесіду співробітників поліції, а також ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які перебувають на проїзній частині дороги, вздовж якої припарковані транспортні засоби. Згідно даних відеозапису, із розмови, яка відбувається між двома співробітниками поліції, вбачається, що їм не відомо, хто саме із зазначених вище осіб міг керувати транспортним засобом (19 год. 01 хв. 00 сек.) Із подальшої розмови, яка відбувається між патрульними поліцейськими та ОСОБА_1 і ОСОБА_5 вбачається, що їх транспортний засіб мав технічну несправність (проблему з гальмами), стояв нерухомо на проїзній частині і патрульні поліцейські вказали ОСОБА_1 і ОСОБА_5 , які знаходились біля автомобіля та намагались його полагодити, на необхідність прибрати ТЗ з проїзної частини, щоб не заважати руху іншого транспорту. Після того, як патрульний автомобіль від`їхав, один з них сів за руль ТЗ, а інший штовхав автомобіль ззаду, щоб перемістити його в безпечне місце. У той же час, зазначені події на відеозаписі не зафіксовано.

Матеріали справи також не містять письмових пояснень свідків.

Допитаний у суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5 пояснив, що транспортний засіб LDV 400 Cоnvoy д.н.з. НОМЕР_1 був несправний і, як наслідок, не міг рухатись. ОСОБА_1 не керував вказаним транспортним засобом, а лише допомагав штовхати його, щоб прибрати з проїзної частини.

Таким чином, дані протоколу серії ААД №442509 від 25.04.2023 року, згідно з якими ОСОБА_1 цього дня о 18 год. 35 хв. керував транспортним засобом LDV 400 Cоnvoy д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, не підтверджуються наявними у справі доказами, оскільки відеозапис з нагрудної камери розпочинається лише о 18 год. 58 хв. та не містить даних про керування ОСОБА_1 зазначеним транспортним засобом, що позбавляє можливості встановити об`єктивну сторону ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом із цим, згідно з пунктами 2,3,4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі- Інструкції), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З долученого до протоколу про адміністративне правопорушення та дослідженого судом відеозапису вбачається, що о 19 год. 03 хв. 46 сек. патрульний поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про підозру, що останній перебуває у стані наркотичного сп`яніння і пропонує пройти огляд на стан сп`яніння в у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я. При цьому, матеріали справи не містять даних про виявлення патрульними поліцейськими у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення - ч.1 ст.130 КУпАП, то провадження в справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Скаржинського Миколи Володимировича задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2023року, що прийнята за результатами розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП - скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Д.О. Таргоній