Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/84/23
Провадження № 3/499/120/23
П О С Т А Н О В А

про закриття провадження по справі

20 лютого 2023 року смт Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли після доопрацювання від ВП №1 Березівського ВРП ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

Відділенням №1 Березівського ВП ГУНП України в Одеській області після доопрацювання направлено в суд матеріали відносно ОСОБА_1 (далі - особа) про притягнення до адміністративної відповідальності за ознаками вчинення правопорушення передбаченого ч.21 ст.184 КУпАП.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 ухилялася від виконання передбачених ст.150 СК України обов`язків щодо виховання своїх неповнолітніх дітей, а саме 23.01.2023 року, під час перевірки вказаної родини в будинку було брудно та розкидані речі, немитий посуд, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину фактично визнала, не оспорювала вказані в протоколі обставини, зазначила, що наразі проводить у будинку ремонтні роботи з метою покращення умов проживання дітей.

Окрім власного визнання вини, вина особи у вчиненні правопорушення повністю доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом, поясненнями, копіями свідоцтв про народження дітей та фототаблицею, доданою до матеріалів справи, а також копією акту обстеження житлово-побутових умов.

Однак, підстави для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст. 184 КУпАП відсутні та її дії слід перекваліфікувати на ч.1 ст. 184 КУпАП з огляду на наступне.

У ч. 2 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою статті 184 КУпАП, якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До протоколу не додано докази того, що ОСОБА_1 протягом року була піддана адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, тобто ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, що виразилося у неналежному піклуванні про умови проживання дітей.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 сама утримує чотирьох дітей (відповідно до копій свідоцтв про народження дітей та копією акту обстеження умов проживаня), не працює, суддя вважає, що накладення на неї штрафу та стягнення судового збору на підставі постанови суду є неможливим, оскільки дана обставина призведе до порушення прав дітей, а саме ще більше погіршить їх житлові умови, стане наслідком погіршення їх матеріального становища, що є неприпустимим у розумінні основоположних принців охорони дитинства відповідно до Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, оскільки стягнення даних сум з особи призведе до порушення цільового призначення використання допомоги, що виплачується на утримання дітей.

Положення ст.22 КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови Держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом. При розгляді справ та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному конкретному випадку вчинене правопорушення можливо визнати малозначним, у зв`язку з чим суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративного стягнення, обмежившись усним зауваженням на підставі ст. 22 КУпАП.

Керуючись ст.ст.22, 33, ч.1ст.184, ст.ст.283, 284КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винною та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.184 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням та закрити провадження у справі.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ігор ПОГОРЄЛОВ