ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Сидорук Є.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм ФОП ОСОБА_2 , рнокпп фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати, за ст. 124, 122-4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення ААД №430178 від 04.10.2023 вбачається, що 04 жовтня 2023 року о 13 год 00 хв в м. Рівне по вул. Кн. Ольги вул. Кн. Володимира вул. Соборна, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний. Не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом BMW 320D д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , 1989 р.н.. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №430179 від 04.10.2023, 04 жовтня 2023 року о 13 год 00 хв в м. Рівне по вул. Кн. Ольги вул. Кн. Володимира вул. Соборна, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив її місце.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 124, 122-4КУпАП.

У відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП, постановою суду від 01.11.2023 вказані адміністративні матеріали об`єднано в одне провадження, присвоєно №569/20008/23.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Данилюк І.В. вини ОСОБА_1 не визнала, вказавши на те, що вказані у протоколі обставини не відповідають дійсності, оскільки жодним чином останній не вважав себе причетним до ДТП, так як ударів не відчував. Просила суд закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучила до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що провадження по справі підлягає закриттю на п. 1 ст. 247 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Лише наявність прямих, незаперечних доказів, які вказують на порушення особою правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Виходячи з обставин справи, досліджених у судовому засіданні письмових доказів, які свідчили б про те, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. п. 2.3б, 13.1 та 2.10а Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталась ДТП не встановлено.

Згідно п. 2.3 «Б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 13. 1 ПДР, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до п. 2. 10 а ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

До протоколу також долучено схему ДТП, копію постанови про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ст. 125 КУпАП за переміщення т/з або предметів причетних до ДТП серії ЕАТ7871801.

Будь-які докази фіксації події ДТП (фото, відео) до матеріалів справи не долучені, транспортний засіб ОСОБА_1 не містить пошкоджень характерних для таких, що отримані при зіткненні, зачепленні транспортного засобу при ДТП.

Згідно п. 8 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, при встановленні транспортного засобу, який зник з місця пригоди, проводяться його огляд на предмет наявності характерних пошкоджень, інших обставин ДТП та фотофіксація.

Всупереч вимогам вказаної Інструкції у матеріалах справи відсутні дані фотофіксації, за результатами описаних в протоколах подій на підтвердження майнової шкоди та механічних ушкоджень транспортних засобів

Таким чином, наведені обставини вказують на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.

Істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена статті 7 КУпАП є те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов`язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Лише наявність прямих, незаперечних доказів, які вказують на порушення особою правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо- транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад).

Тобто, виходячи із диспозиції даної статті слідує, що для кваліфікації дій правопорушника за даною статтею, необхідною умовою є наявність факту дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлення особою, що притягується до адміністративної відповідальності причетності до неї та умисел вказаної особи на залишення дорожньо-транспортної пригоди.

Між тим, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про наявність у ОСОБА_1 умислу на залишення місця ДТП, а будь-які докази цього до матеріалів справи не долучені.

Враховуючи загальне визначення поняття адміністративного правопорушення обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (ст. 254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Під час складання адміністративних протоколів відносно ОСОБА_1 не було здійснено повного та всебічного дослідження обставин дорожньо-транспортної події, до протоколу та матеріалів справи не долучено достатніх доказів на підтвердження обставин, викладених у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, не надано належної правової оцінки поясненням учасників ДТП, не допитано свідків події, інше.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів. Однак, вищевказані протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ст. 122-4 КУпАП складені з порушенням вимог ст. 256 КУпАП,.

Таким чином, наведені обставини вказують на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 247 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя