Номер провадження: 33/813/2403/23
Номер справи місцевого суду: 523/9455/23
Головуючий у першій інстанції Далеко К. О.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також апеляційну скаргу адвоката Зімірьової Ольги Олександрівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2023 року,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, шо становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів стосовно строку на апеляційне оскарження

На вищевказану постанову суду адвокат Зімірьова О.О., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 30 листопада 2023 року подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду скасувати та закрити провадження по адміністративній справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також, в апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що рішення було постановлено без участі апелянта, копію повного тексту отримано не електронну пошту представника 21 листопада 2023 року.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Зімірьова О.О., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Мельника В.В. посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне.

Суд першої інстанції розглянув справу під час повітряної тривоги, коли співробітники судової охорони не допускали учасників справи у приміщення суду, тим самим позбавив апелянта брати участь у розгляді справи.

Крім того, дані які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, огляд на місці зупинки транспортного засобу апелянту не проводився, не зважаючи на те, що він наполягав на його проведенні, у медичному закладі він був оглянутий фельдшером, а не лікарем, та без застосування приладів, дозволених до використання МОЗ, висновок у закладі охорони здоров`я не складався, його копія йому вручена не була. Присутні під час проведення огляду працівники поліції не можуть бути свідками. Медичний висновок з врахуванням його недоліків в силу ст. 22 Інструкції повинен був визнаним недійним.

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення клопотання за таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо особа не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 01 листопада 2023 року без участі ОСОБА_1 чи його захисника.

Матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 копії повного тексту постанови суду. У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначив, що копію повного тексту отримав його захисник 21 листопада 2023 року. Матеріали справи не спростовують доводи апелянта.

Апеляційна скарга подана до суду 30 листопада 2023 року разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що отримавши постанову суду 21 листопада 2023 року та звертаючись з апеляційною скаргою 30 листопада 2023року стороною фактично було дотримано з моменту отримання постанови десятиденний строк на оскарження, тому апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

ОСОБА_1 , а також його захисник про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 27, 28).

На адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 чи його захисника адвоката Зімірьової О.О. заяв чи клопотань не надходило.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої постанови, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , а також його захисник Зімірьова О.О.повідомлені про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, суд вважає, що справа підлягає розгляду за відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Зімірьової О.О.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9.а ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 026975 про те, що 21 травня 2023 року о 22 год 31 хв. на вул. Мічуріна, 45 в м. Одесі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lexus GL300», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку продився із застосуванням приладу «ДРАГЕР», результат позитивний 2,66% проміле. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився. Відмова зафіксована на портативний відеореєстратор.

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП містять наступні зібрані докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 026975 від 21 травня 2023 року (а.с. 2);

- чек приладу ALKOTEEST 7510 результат 2,66 ‰;

- акт огляду на стани алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3);

- відеозапис з місця події (а.с. 4).

- довідка інформаційного порталу Національної поліції про те, що ОСОБА_1 отримував водійське посвідчення та протягом календарного року не притягувався до відповідальності за ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів в своїй сукупності, поза розумним сумнівом дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2023 рокута порушення ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції встановлюється вимогами ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Згідно з ст.266 КУпАП, п.2 р.1 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .

Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися 21 травня 2023.

Апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, повністю відповідають вимогам Інструкції. Будь-яких фактичних даних, які б спростували чи ставили під сумнів достовірність відеозаписів апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи. Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

Так, наявними відеозаписами підтверджено що у темний період доби, посадова особа УПП підійшла до автомобілю яке стоїть на узбіччі проїзної дороги, за кермом якого знаходився, як згодом було встановлено, ОСОБА_1 та починає із ним спілкуватися.

Поліцейські роз`яснили причину зупинки транспортного засобу, а саме водій не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед перестроюванням.

Водій не заперечував факт керування транспортним засобом, та на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального пристрою Драгер погодився, результат огляду позитивний та становить 2,66% проміле. На запитання поліцейського чи погоджується водій з таким результатом, ОСОБА_1 відповів так і не заперечував (ID 475688 04:18 хвл.), надалі співробітник поліції запропонував провести огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 не погодився, після чого інспектор розяснив наслідки адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. На 05:08 хвл. відеозапису (ID 475688) ОСОБА_1 визнає свою вину у скоєнні правопорушення. Будь-якої упередженості по відношенню до водія з боку посадових осіб УПП в Одеській області не вбачається.

Доводи апеляційної скарги адвоката Зімірьової О.О. про те, що дані які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, огляд на місці зупинки транспортного засобу апелянту не проводився, не зважаючи на те, що він наполягав на його проведенні, у медичному закладі він був оглянутий фельдшером, а не лікарем, та без застосування приладів, дозволених до використання МОЗ, висновок у закладі охорони здоров`я не складався, його копія йому вручена не була, апеляційний суд вважає необґрунтованими оскільки спростовується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги адвоката Зімірьової О.О. про те, що співробітники поліції не можуть бути свідками апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Оскільки огляд водія проводився із застосуванням технічних засобів відеозапису, твердження апелянта про те, що працівники поліції повинні були запросити свідків, є необґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу під час повітряної тривоги, коли співробітники судової охорони не допускали учасників справи у приміщення суду, тим самим позбавив апелянта брати участь у розгляді справи, апеляційним судом не приймаються з огляду на наступне.

Так, у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2023 року по справі № 523/11536/19 вказано, що: «при вирішенні питання про наявність підстав для відкладення розгляду справи, у якій на початок судового засідання оголошено сигнал «повітряна тривога», суд має керуватися пріоритетом збереження життя здоров`я людини, а обов`язком суду є сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав, зокрема, на участь у судовому розгляді, та виходити з того, що відсутній учасник справи не з`явився в судове засідання з об`єктивних і поважних причин, за відсутності клопотання про розгляд справи за його відсутності. Обставини оголошення сигналу «повітряна тривога» у певному регіоні необхідно вважати загальновідомими, тобто такими, що не потребують доказування, а неявка у судове засідання учасників справи може бути спричинена такою надзвичайною ситуацією, яка об`єктивно унеможливлює завчасне подання клопотання про відкладення розгляду справи з цих причин.»

З матеріалів справи вбачається, що до Суворовського районного суду м. Одеси адміністративна справа надійшла 06 червня 2023 року та призначена до розгляду вперше на 21 червня 2023 року. В день засідання від ОСОБА_1 надійшла до суду заява про відкладення слухання справи у зв`язку з пошуком адвоката. Справу відкладено на 28 липня 2023 року. 27 липня 2023 року від ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення слухання справи у зв`язку з його відрядженням. Крім того, надійщла заява про відкладення і від адвоката Зімірьової О.О., захисника Мельника В.В. Справу відкладено на 01 листопада 2023 року на 10 год. 30 хвл. В день засідання о 10 год. 13 хвл. була оголошена повітряна тривога, яка тривала до 10 год. 50 хвл.

Під час оголошення повітряної тривоги суд призупиняє свою роботу. Після оголошення відбою повітряної тривоги суд поновлює роботу. Так, після закінчення повітряної тривоги, тобто через 20 хвл. після призначеного часу судового засідання, ні ОСОБА_1 ні його захисник у судове засідання не з`явилися. При цьому клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю прибути у судове засідання від ОСОБА_1 та його захисника не надходило.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що справа неодноразово відкладалася за заявою ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що вказана обставина у даному випадку не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

В апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Також, слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду в частині оскарження, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення в частині оскарження ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції в частині її оскарження, апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, постанова суду в частині оскарження, щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання адвоката Зімірьової Ольги Олександрівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити адвокату Зімірьовій Ольгі Олександрівні, захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Мельника Василя Васильовича строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу адвоката Зімірьової Ольги Олександрівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева