Справа №: 646/1253/22
Провадження № 3/646/70/2023
П О С Т А Н О В А

іменем України

09.02.2023 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі судді Глоби М.М.,

за участю секретаря судових засідань Борщ Л.В.,

захисника Черновала С.О.

та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сахновщинського району Харківської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, військовослужбовця частини № НОМЕР_1 , одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_2 ,

до адміністративної відповідальності, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 071127 від 12.11.2022 року, ОСОБА_1 12.11.2022 року о 21 год. 40 хв. в м. Харкові по вул. Валдайській керував транспортним засобом, автомобілем марки «Mersedes Vito» реєстраційний номер НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння, (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Допитаний під час судового розгляду ОСОБА_1 свою провину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, пояснивши, що в його користуванні перебуває автомобіль марки «Mersedes Vito» реєстраційний номер НОМЕР_3 . 10.11.2022 року він залишив авто на СТО в районі вул. Валдайській у м. Харкові на ремонт. У вечірній час 12.11.2022 року він прийшов на вказане СТО, щоб дізнатись про стан автомобіля. Працівник СТО на ім`я « ОСОБА_2 », який ремонтував автомобіль, вирішив перевірити якість робіт, для чого після 21 год. 00 хв. поїхав на тестовий заїзд. При цьому він залишився біля боксу, де ремонтувався автомобіль. Через деякий час ОСОБА_2 повернувся на СТО, зупинивши автомобіль біля боксу, зайшов в середину приміщення. В той час, коли він перебував поруч із автомобілем, до нього підійшов працівник поліції та запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння, як водію автомобіля. ОСОБА_1 вказав, що перед тим, як прийти на СТО він вживав спиртні напої, однак відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки того вечора він не керував належним йому автомобілем марки «Mersedes Vito» та не збирався цього робити.

Суд, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання таких доказів покладено на осіб, уповноважених на складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, окрім іншого, настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

При цьому, суд звертає увагу, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке полягає у відмові особи від проходження огляду на стан сп`яніння, доказуванню підлягає не лише факт такої відмови, а і факт керування транспортним засобом.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Згідно п. п. 4, 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відео реєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Так, з долученого до матеріалів відеозапису події вбачається, що працівник поліції здійснював відеофіксацію. Натомість, на відеозаписі зафіксований рух автомобілю марки «Mersedes Vito» білого кольору, який здійснює зупинку біля боксу СТО, після чого запис фактично переривається та поновлюється під час перебування ОСОБА_1 поруч із транспортним засобом. Наданий відеозапис фактично не має будь-яких даних щодо особи, яка саме керувала вказаним транспортним засобом. При цьому ОСОБА_1 на протязі спілкування із працівниками поліції заперечував факт керування ним транспортним засобом.

Допитаний під час судового розгляду в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що приблизно 10.11.2022 року на його СТО, розташоване за адресою м. Харків, пров. Артюхівський, 2а, чоловік на ім`я « ОСОБА_4 » у військовій формі, пригнав автомобіль марки «Mersedes Vito» та залишив для проведення діагностики. Оскільки він поставив на автомобіль нові деталі, то вирішив його протестувати, для чого 12.11.2022 року після 21 год. 00 хв. він сів за кермо вказаного автомобіля та виїхав на пров. Артюхівський у м. Харкові. Повертаючись на СТО, він побачив володільця автомобіля, який стояв поруч із боксом. Він зупинив автомобіль навпроти воріт та зайшов у гараж, де продовжив ремонтувати ще одне авто, при цьому володілець автомобіля «Mersedes Vito» ОСОБА_4 , стояв на вулиці у військовій формі і до нього підійшов працівник поліції. В ході спілкування працівника поліції з ОСОБА_5 , між ними почався конфлікт, після чого поліцейські зажадали від ОСОБА_5 пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_4 поліцейським пояснював, що він на автомобілі не їхав, автомобіль стояв на місці біля гаражу. На вимогу поліцейських ОСОБА_4 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, зазначивши що він не керував транспортним засобом.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є важливим доказом по справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на підставі протоколу здійснюється розгляд справи по суті, а в даному випадку протокол був складений без достатніх даних на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та як наслідок з істотним порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за № 1452/735, а тому суд приходить д висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 071127 від 12.11.2022 року є недопустимим доказом.

Разом з тим, матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 12.11.2022 року автомобілем марки «Mersedes Vito».

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні об`єктивні ознаки за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені факти свідчать про відсутність обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину та оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерел права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права із за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксера де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також, що порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаними Конвенцією про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно ст. 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 247, 283-284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Суддя