Номер провадження: 33/813/1814/23
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., секретаря судового засідання Стоянової Л.І. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського райсуду м. Одеси від 22.08.2023 відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, працюючого по найму, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто судовий збір в дохід держави у сумі 536 грн. 80 коп..

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_2 25.05.2023 о 21 год. 47 хв. м. Одесі, вул. Софіївська, 30, керував транспортним засобом Nissan primera, н/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер ARLM-0414, тест №1143, проба позитивна 0, 28 проміле.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконно з огляду на такі обставини:

- працівники поліції, здійснюючи зупинку транспортного засобу, не повідомили його про причину зупинки та про те, які ознаки сп`яніння в нього вбачаються;

- у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 не згоден із результатами приладу Драгер, однак працівники поліції не відвезли його до медичного закладу

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не містить дати, місця та часу його складання, окрім того, він не містить жодного підпису;

- він продував прилад Драгер тричі, йому не було надано на підтвердження його повірки та справності;

- окрім того, він звернувся до суду із клопотанням про відкладення судового засідання у зв`язку із необхідністю скористатися правовою допомогою, однак у йому було безпідставно відмовлено у задоволенні такого клопотання.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином, будь-яких клопотань на адресу апеляційного суду не надсилав.

Враховуючи неявку ОСОБА_1 в судове засідання апеляційний суд вважає за можливим розглянути його апеляційну скаргу без його участі, відповідно до приписів ч. 6. ст. 294 КУпАП

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №358939 від 25.05.2023 (а.с. 1);

- чек-тестом алкотестера від 25.05.2023;

- актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3);

- матеріалами відеофіксації вчиненого правопорушення.

Перевіряючи доводи апелянта відносно того, що працівники поліції, здійснюючи зупинку транспортного засобу, не повідомили його про причину зупинки та про те, які ознаки сп`яніння в нього вбачаються, апеляційний суд зауважує, що з матеріалів відеофіксації видно, що причиною зупинки був перетин подвійної суцільної смуги, окрім того працівники поліції назвали ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які в нього вбачалися а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя.

Що стосується посилання ОСОБА_1 відносно того, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він не згоден із результатами приладу Драгер, однак працівники поліції не відвезли його до медичного закладу, апеляційний суд зауважує, що як вбачається зі змісту відеофіксації адміністративного правопорушення, працівники поліції після того, як ОСОБА_1 не вдавалося продути прилад «Драгер» запропонували йому пройти огляд у медичному закладі. В подальшому, ОСОБА_1 пройшов перевірку за допомогою приладу «Драгер», однак зауважив, що не довіряє його показникам після чого йому було запропоновано проїхати до медичного закладу.

Водночас, через деякий час ОСОБА_1 погодився з результатами огляду та працівники поліції йому повідомили, що за таких обставин відсутня необхідність їхати до медичного закладу.

Надаючи оцінку доводам апелянта відносно того, що ОСОБА_1 продував прилад Драгер тричі, йому не було надано на підтвердження його повірки та справності, апеляційний суд зауважує, що прилад продувався тричі, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 за словами поліцейських не набирав достатньо повітря для проходження огляду. Більш того, за запитання ОСОБА_1 відносно наявності сертифікату приладу працівники патрульної поліції відповіли про наявність такого сертифікату та запропонували його надати, однак ОСОБА_1 не виявив бажання ознайомитися із відповідним сертифікатом.

Що стосується посилання апелянта відносно того, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не містить дати, місця та часу його складання, окрім того, він не містить жодного підпису, апеляційний суд зауважує наступне.

Розділом IІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 передбачено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Форма акту міститься у додатку 1 до вказаної Інструкції, однак у формі не міститься графи для зазначення дати, місця та часу його складання.

Натомість, всупереч твердженням апелянта, зазначений акт підписаний працівником патрульної полії.

Насамкінець, апеляційний суд зауважує, що дата та час складання акту прослідковується із протоколу про адміністративне правопорушення та з роздруківки чек-тесту алкотестера, більш того, зазначені обставини жодним чином не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання ОСОБА_1 відносно того, що він звернувся до суду 1-ої інстанції із клопотанням про відкладення судового засідання у зв`язку із необхідністю скористатися правовою допомогою, однак у йому було безпідставно відмовлено у задоволенні такого клопотання, водночас зауважує, що апеляційним судом йому було компенсовано його право на доступ до суду, шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження та його виклику у судове засідання, в яке він не з`явився без повідомлення причини не явки.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що зібрані у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 докази є належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже , враховуючи викладене в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції відносно нього залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського райсуду м. Одеси від 22.08.2023 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца