№ 336/5752/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєв Євген Сергійович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ( АДРЕСА_2 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення), за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 11.06.2023 серії ААД № 388832, 02.06.2023 о 19.38 год. у м. Запоріжжі, вул. Чарівна, 74, ТЦ «аматор», водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Chevrolet Lacetti, днз НОМЕР_1 , на регульованому перехресті, повертаючи праворуч, не надав дорогу пішоходу та здійснив наїзд на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїзну частину на зелене світло світлофору, чим порушив п. 16.2 ПДР України. Внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримав незначні тілесні ушкодження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 11.06.2023 серії ААД № 047321, 02.06.2023 о 19.38 год. у м. Запоріжжі, вул. Чарівна, 74, ТЦ «аматор», водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Chevrolet Lacetti, днз НОМЕР_1 , на регульованому перехресті, повертаючи праворуч, не надав дорогу пішоходу та здійснив наїзд на ОСОБА_2 , який переходив проїзну частину, після чого місце пригоди залишив, чим порушив п. 2.10 а ПДР України.

Постановою від 10.08.2023 справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 36 КУпАП об`єднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив свою причетність до вчинення ДТП. Пояснив, що вранці того дня до нього зателефонував товариш та попрохав на один день надати автівку знайомому товариша військовослужбовцю, якого раніше ОСОБА_1 не знав. Він виконав прохання товариша, передав авто військовослужбовцю. Ввечері отримав автомобіль назад. Днів через 10 поліцейські повідомили, що його автомобіль перебуває у розшуку. Він пояснював працівникам поліції, що того дня він не керував транспортним засобом, однак його не послухали. В подальшому через свого товариша він вийшов на військовослужбовця, той надав письмову заяву про те, що саме він керував транспортним засобом, був причетний до ДТП, з місця подїі поїхав. Оригінал заяви було досліджено судом разом із посвідченою копією посвідчення офіцера на імя ОСОБА_4 .

Перед судовим засіданням на електронну адресу суду надійшли ці пояснення ОСОБА_4 разом із копією посвідчення офіцера, які не були підписані кваліфікованим підписом.

В поясненнях зазначено, що 02.06.2023 ОСОБА_4 отримав завдання від командира забрати допомогу від волонтерів. Близько 08:30 год. він прибув до м. Запоріжжя та залишив автомобіль на СТО. Йому був потрібний автомобіль, тому він зателефонував до товариша, щоб той знайшов йому транспортний засіб. Товариш повідомив, що його друг ОСОБА_5 віддасть свій автомобіль. ОСОБА_6 пригнав на СТО свій автомобіль та віддав ОСОБА_4 . Близько 19:00 год. ОСОБА_4 виїхав з магазину «Амстор» до СТО, де вже полагодили його автомобіль. На перехресті він відволікся та здійснив наїзд на пішохода. Він перепитав у пішохода, чи все добре, на що той ствердно відповів. Оскільки ОСОБА_4 поспішав до місця дислокації, він поїхав до СТО, де забрав віддав ОСОБА_7 його автомобіль та забрав свій. Як зазначено у заяві, офіцер готовий понести покарання.

Потерпілий пояснив, що під час переходу дороги на зелене сигнал світлофора, його збив сірий автомобіль, який не зупиняючись, уїхав з місця ДТП. Потерпілий водія не бачив, лише запам`ятав частину номерного знаку.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно із ст. 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з приписами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: …юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У пункті 4.1 вказаного Рішення Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Отже, процедура притягнення до адміністративної відповідальності, ґрунтується, в тому числі, і на закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості: «Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, у тому числі визначену п. 2 ст.6 презумпцію невинуватості, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15.05.2008). Зокрема, з огляду на санкцію ст.ст. 122-4, 124 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, яке Європейським Судом визнається кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року), та у вигляді арешту строком до 15 днів, що встановлений санкцією ст. 122-4 КУпАП.

З цього випливає, що обов`язок доводити вину, як складову презумпції невинуватості, покладається на адміністративний орган та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі, або ж на потерпілого (за аналогію у кримінальних провадженнях у формі приватного обвинувачення) та не може перекладатися на суд, адже у такому разі суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини встановив критерій доведеності «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25).

За правовою позицією, що викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі 688/788/15-к, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з письмових пояснень ОСОБА_1 від 11.06.2023, свою вину у вчиненні ДТП він заперечував, надавши поліцейському пояснення, які аналогічні показанням в судовому засіданні.

Однак посадова особа, яка склала протокол, вказані пояснення не перевірила та не зібрала будь-яких доказів на їх спростування.

Потерпілий також доводи ОСОБА_1 не спростував, в судовому засіданні пояснював, що водія не бачив, будь-яких клопотань, направлених на збір доказів, чи спростування позиції особи, яка притягається до відповідальності, не заявляв.

Отже, зібрані по справі докази не спростовують версію ОСОБА_1 , яка підкріплена наданими з його боку доказами, а тому вина особи у вчиненні ДТП, та відповідно у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, не є доведеною відповідно до стандарту «поза розумним сумнівом».

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому суддя роз`яснює потерпілому право, у разі завдання йому матеріальної та моральної шкоди джерелом підвищеної небезпеки, звернутися до суду в порядку цивільного судочинства із позовом про відшкодування такої шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення потерпілим, його представником.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Є.С. Боєв