Справа № 303/2852/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
10.08.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Пузіна Д. М.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 травня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.
В апеляційній скарзі адвокат Пузін Д. М. просить поновити строк на апеляційне оскарження постави суду, оскільки з копією судового рішення сторона захисту ознайомилась лише 25.05.2023. Вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Апелянт не погоджується з висновками суду у частині визнання його підзахисного ОСОБА_1 винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що під час здійснення огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, було порушено вимоги п. 12 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тому підстав для висновку про те, що його підзахисний відмовився від проходження освідування, - немає. Апелянт звертає увагу на те, що лікар медичного закладу запропонував ОСОБА_1 пройти освідування, здавши біологічний матеріал - сечу, однак ОСОБА_1 повідомив, що через відсутність фізіологічної потреби, він цього зробити не може. Збір інших об`єктів біологічного середовища у ОСОБА_1 не здійснювався. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови необхідно поновити, а доводи, викладені в апеляційній скарзі про незаконність постанови не знайшли свого підтвердження, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Пузіна Д. М., неявка яких, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що адвокат Пузін Д. М. належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать дані довідки про доставку SMS-повідомлення від 16.06.2023, однак до апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи на інший день не надсилав.
Вирішуючи питання щодо необхідності поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, апеляційний суд бере до уваги те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про дату, місце й час розгляду справи, однак, зі змісту оскаржуваної постанови та апеляційної скарги убачається, що ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився. З матеріалів справи також убачається, що копія оскаржуваної постанови надіслана ОСОБА_1 у встановлений законом триденний строк, водночас, апеляційним судом береться до уваги те, що відомостей про отримання ОСОБА_1 копії судового рішення у матеріалах справи немає. Враховуючи вищезазначене, з метою забезпечення доступу особи до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне постанови суду першої інстанції, вважаючи, що такий пропущено через поважні причини.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду таке.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цих адміністративних правопорушень.
Зі змісту апеляційної скарги убачається, що ОСОБА_1 та адвокат Пузін Д. М. не погоджуються з рішенням місцевого суду лише у частині визнання ОСОБА_1 винуватим за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП апелянтом не оспорюються.
Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, адміністративного правопорушення, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАА №593390 від 25.03.2023, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень (а. с. 15).
Відповідно до довідки, сформованої на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС, ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн (а. с. 17).
Розпискою ОСОБА_1 підтверджується той факт, що ОСОБА_1 зобов`язується залишити на зберігання транспортний засіб марки «Рeugeot 406», н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Мукачево, по вул. Валенберга (а. с. 20).
На відеозаписі, який міститься на DVD-диску зафіксовано, що за порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР, а саме за відмову на законну вимогу поліцейських пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення. З відеоматеріалу також убачається, що на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 погодився, однак, освідування у медичному закладі не пройшов, при цьому зазначив, що від огляду не відмовлявся, однак, через відсутність фізіологічної потреби не зміг здати на дослідження зразки біологічного середовища - сечу. На відеозаписі відображено, що ОСОБА_1 своїми підписами засвідчив, що зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ознайомився.
Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейські ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були упереджені під час спілкування та пропозиції направлення водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що у них були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у результатах розгляду справи, - у підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.
У матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що у поліцейських були підстави для обмови особи, яка притягується до адміністративної ОСОБА_1 у тому, що останній відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази.
Отже, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, серед іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена наявними у справі письмовими та відеодоказами, яким суд дав правильну об`єктивну оцінку.
Доводи апелянта про те, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 не відмовлявся, однак не зміг здати зразки біологічного середовища для проведення аналізу у зв`язку із відсутністю фізіологічної потреби, - на переконання апеляційного суду є надуманими та не визнаються слушними враховуючи таке.
Відповідно до п. п. 2,3 Розділу ІІ Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у працівників поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 02.01.2021, на момент зупинки поліцейськими транспортного засобу, мав зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук. З матеріалів справи, зокрема з відеозапису з бодікамер поліцейського убачається, що водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі, однак освідування там не пройшов у зв`язку з тим, що начебто не зміг надати біологічний матеріал (сечу) для проведення лабораторного дослідження у зв`язку із відсутністю фізіологічної потреби. Жодних даних про те, що ОСОБА_1 пропонував медичним працівникам чи наполягав відібрати у нього аналіз інших біологічних матеріалів (слини або крові) для проведення необхідних досліджень, - у матеріалах справи, у тому числі і на відеофайлі, - немає. На переконання апеляційного суду, така свідома поведінка ОСОБА_1 свідчить лише про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності взагалі не мала наміру проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим працівниками поліції щодо нього обґрунтовано складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відхиляючи доводи апелянта в цій частині, апеляційний суд бере до уваги і те, що сторона захисту не надала будь-які докази про те, що ОСОБА_1 має захворювання, які перешкоджають йому чи можуть перешкоджати справити фізіологічну потребу.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що дії працівників медичного закладу охорони здоров`я відповідали положенням закону та були проведені з урахуванням медичної специфіки обстеження осіб на стан сп`яніння.
Дослідивши кожен окремий доказ, який міститься у матеріалах справи на предмет належності, достовірності та достатності, апеляційний суд вважає, що у своїй сукупності вони підтверджують те, що і дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 від моменту зупинки автомобіля до моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». При цьому, суд апеляційної інстанції враховує також і те, що ОСОБА_1 їх не оскаржував та жодних заперечень щодо правомірності таких не висловлював.
Матеріалами справи безумовно підтверджується, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, жодних сумнівів у правильності та обґрунтованості висновків місцевого суду про порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР, у апеляційного суду не виникає.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Пузін Д. М., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Поновити адвокату Пузіну Д. М. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Пузін Д. М. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Мукаічвського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 травня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН