Провадження № 33/824/5825/2023 Доповідач Дрига А.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сіренка М.Ю. на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 15 вересня 2023 року о 13 год. 50 хв. керував транспортним засобом - автомобілем «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 » МН по вул. Бальзака, 28 в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують світла, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник Сіренко М.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену постанову судді скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник вказує, що жодних ознак наркотичного сп`яніння, зазначених у протоколі, у ОСОБА_1 виявлено не було, вони були відсутні. Вказує, що є недопустимим з боку працівників поліції пропонувати особі відмовитися від проходження огляду, оскільки це є волевиявленням особі, а такі дії з боку працівників поліції порушують сам порядок огляду водіїв на стан наркотичного сп`яніння та мають судом розцінюватися як схиляння до вчинення правопорушення, тобто очевидною провокацією. Також захисник просить звернути увагу на те, що поліцейський повідомив водієві, що згідно з п.2.5 ПДР України водій має право відмовитися від проведення огляду, водночас за змістом п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння. Зазначає, що ОСОБА_1 не умисно відмовився від проходження медичного огляду, а вибрав для себе більш зручний варіант із запропонованих, будучи цілком впевненим, що такі його дії не є протиправними й водій діє в рамках закону, отже у даному випадку відмова не може становити складу адміністративного правопорушення, оскільки дії працівників поліції не відповідали вимогам закону, так як вони не вірно роз`яснили п.2.5 ПДР.

Зазначає, що у справі відсутні докази, які б переконливо свідчили, що ОСОБА_1 , свідомо ухилився від проходження медичного огляду у лікаря нарколога на вимогу працівників поліції та мав ознаки наркотичного сп`яніння, які давали для цього підстави, що також підтверджується відеозаписом із матеріалів справи.

Також вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, які саме дії ОСОБА_1 вчинив з метою ухилення від медичного огляду, тобто об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відсутня.

Заслухавши думку ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керуванням транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №152013від 15 вересня 2023 року (а.с.2); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3); розписці ОСОБА_1 про зобов`язання не керувати автомобілем протягом доби (а.с.4); постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.5); відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.8).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Згідно вимог п.2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Відповідно до п.3 Розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці;звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням ПДР України, а саме керуванням транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки, у поліцейського були підстави вважати, що останній перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, а саме: зіниці очей не реагують світла, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, про що поліцейські повідомили ОСОБА_1 та у зв`язку з чим запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я , від якого останній відмовився.

При цьому суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була доволі чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, що не ставила під сумнів факт відмови. Зокрема, ОСОБА_1 пояснив, що поспішав.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що згідно з п.2.5 ПДР України водій має право відмовитися від проведення огляду, водночас за змістом п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння є неспроможними, оскільки з відеозапису вбачається, що поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що він зобов`язаний пройти на підставі п.2.5 ПДР огляд на стан сп`яніння.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення, з урахуванням чого постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника щодо її скасування - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_1 - адвоката Сіренка М.Ю. - залишити без задоволення.

Постанову суддіДеснянського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига