"21" листопада 2023 р. Справа № 363/5807/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 484230 від 07.10.2023 року вбачається, що 07 жовтня 2023 року о 10 год. 40 хв. у м. Вишгород Київської області, вул. Шолуденка, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції під відеозапис та у присутності двох свідків запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. Результат огляду позитивний, стан алкогольного сп`яніння 0,37 проміле.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Лещенко Ю.В., з`явилися, висловили заперечення проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення та проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 та захисник Лещенко Ю.В. надали пояснення наступного змісту.

07 жовтня 2023 року близько о 10 год. 40 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому знаходився також його товариш ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , їхав з напрямку с. Нові Петрівці Київської області у напрямку м. Вишгород Київської області. При цьому ОСОБА_1 у судовому засіданні особисто підтвердив, що саме він перебував за кермом вказаного автомобіля, у той час як ОСОБА_2 сидів на передньому пасажирському сидінні, а жодних інших осіб, які б могли виконувати функції водія зазначеного автомобіля, крім ОСОБА_1 , не було.

Під час здійснення руху, як зазначив ОСОБА_1 , при заїзді у м. Вишгород Київської області на вул. Шолуденка, ним було порушено вимоги ПДР України, а саме здійснено поворот ліворуч, не зважаючи на наявність відповідного дорожнього знаку, що забороняє відповідний маневр. У зв`язку з цим ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які повідомили йому про факт порушення вимог ПДР України. У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що працівниками поліції за фактом даного порушення ПДР України було винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП, яка ним не оскаржувалася. У свою чергу призначений постановою працівників поліції штраф, був сплачений ОСОБА_1 добровільно у встановлений законодавством строк.

У подальшому, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , у процесі спілкування з працівниками поліції останні повідомили, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 заперечив факт вживання алкогольних напоїв та факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, зазначивши працівникам поліції, що останній раз він вживав алкогольні напої минулої доби, тобто 06.10.2023 року. Факт вживання алкогольних напоїв минулої доби ОСОБА_1 підтвердив і в судовому засіданні.

Однак у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. ОСОБА_1 добровільно погодився пройти зазначений огляд. Працівниками поліції з метою проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння було залучено двох свідків, у присутності яких ОСОБА_1 пройшов огляд. Результат огляду був позитивний, стан алкогольного сп`яніння 0,37 проміле. У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що дійсно на місці проведення огляду погодився з його результатами, однак вважає, що зробив це під тиском працівників поліції, хоча ніякого фізичного примусу не було, та за фактом протиправних дій працівників поліції він не звертався до уповноважених правоохоронних органів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 також підтвердив, що працівники поліції пропонували йому пройти повторний огляд у медичному закладі, однак при цьому зазначили, що в такому випадку автомобіль потрібно буде евакуйовувати на штраф-майданчик, щоб він не заважав на узбіччі, у зв`язку з чим ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. У такий спосіб, на переконання ОСОБА_1 , працівники поліції змусили його відмовитися від проходження повторного огляду в медичному закладі.

Після цього, як пояснив ОСОБА_1 , працівниками поліції було складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також інші документи, з якими він дійсно ознайомлювався, читав, особисто підписував та надавав пояснення. У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що особисто та добровільно ставив власний підпис на протоколі про адміністративне правопорушення, писав наявні в ньому пояснення, підписував чек тесту, проведеного за допомогою спеціального технічного засобу, а також ставив підпис в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння. У подальшому, як зазначив ОСОБА_1 , його було відсторонено від керування транспортними засобами, шляхом передачі автомобіля його сину ОСОБА_3 ..

Таким чином, ОСОБА_1 , не заперечуючи факту керування автомобілем, заперечив факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, а також вказав на порушення порядку проведення огляду, внаслідок відмови працівників поліції доставити його до медичного закладу.

Крім того, стороною захисту було висловлено заперечення (а.с. 25-31), в яких зазначено, що у матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження того факту, що ОСОБА_1 було зупинено при керуванні транспортним засобом, а також відсутні докази того, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, з наданих суду матеріалів, у тому числі долучених відеозаписів, не вбачається наявність в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.

На додаток до цього стороною захисту було зазначено, що працівниками поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння навмисно не було роз`яснено правові наслідки у випадку фіксації факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, оскільки якби ОСОБА_1 на той момент знав про відповідальність, що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, то в жодному разі не погоджувався з результатами огляду проведеного на місці зупинки транспортного засобу. Крім того, сторона захисту вважає, що працівниками поліції за допомогою примусу та омани змушено ОСОБА_1 відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі шляхом вказівки на можливий позитивний результат такого огляду, хоча сам ОСОБА_1 неодноразово зазначав працівникам поліції про те, що він не вживав алкогольні напої та не може перебувати у стані алкогольного сп`яніння.

Стороною захисту також акцентовано увагу на тому, що працівниками поліції навмисно вирізано частину відео тривалістю майже півгодини, оскільки під час цього періоду ОСОБА_1 наголошував з приводу того, що він не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, не погоджувався з результатами огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, а також висловлював бажання пройти повторний огляд у медичному закладі. Зазначені обставини, як слідує з пояснень сторони захисту, можуть бути підтверджені свідком ОСОБА_2 .

В аспекті цього стороною захисту було зазначено, що незгода ОСОБА_1 з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом, де він жестом - хитанням головою, показує свою незгоду з показниками драгера. Крім цього, долучений до матеріалів справи чек тесту містить інформацію, що він складений до протоколу серії ААД № 484290, хоча складений відносно ОСОБА_1 протокол має інший номер 484230.

Стороною захисту з посиланням на офіційний сайт ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешнл» вказано на те, що похибка спеціального технічного засобу, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, за різних обставин може становити до 10%, що може свідчити про недостовірність результатів тесту, проведеного у процесі огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

На кінець, звернуто увагу на те, що ОСОБА_1 при складанні матеріалів справи про адміністративне правопорушення не було роз`яснено положень ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, чим порушено його права, у тому числі право на захист.

У судове засідання також викликалися та з`явилися працівники поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, які здійснювали складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме капітан поліції ОСОБА_4 та старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , які надали наступні пояснення з приводу складених матеріалів.

07.10.2023 року о 10 год. 40 хв. під час виконання службових обов`язків у складі екіпажу працівниками поліції було зупинено автомобіль Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 , який, рухаючись з с. Нові Петрівці Київської області у напрямку м. Вишгород Київської області, здійснив поворот ліворуч на вул. Шолуденка всупереч вимогам наявного на перехресті знаку, що забороняє здійснення такого маневру. Всередині вказаного автомобіля дійсно перебувало двоє чоловіків, один з яких був ОСОБА_1 . На переконання працівників поліції саме він - ОСОБА_1 перебував за кермом вказаного автомобіля, інший чоловік сидів на передньому пасажирському сидінні.

Під час перевірки документів ОСОБА_1 та роз`яснення останньому про порушення ним вимог ПДР України, було виявлено в нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. У зв`язку з цим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинення транспортного засобу та і в медичній установі. ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. З метою проведення огляду працівниками поліції було зупинено двох свідків. У присутності свідків ОСОБА_1 ще раз погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, впевнився у щільності та цілісності упакування мундштука приладу, підтвердив можливість проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Результат огляду був позитивний, стан алкогольного сп`яніння 0,37 проміле.

За результатами проведення огляду, як слідує з пояснень працівників поліції, ними було роз`яснено ОСОБА_1 можливість проходження повторного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовився від його проходження, висловивши при цьому згоду з результатами огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу.

Працівники поліції зазначили, що жодного психологічного та фізичного тиску на ОСОБА_1 не було, всі дії вчинялися ним добровільно, з власної ініціативи, жодних зауважень та заперечень з боку ОСОБА_1 не було, як і клопотань та заяв, зокрема, щодо залучення захисника тощо. Не зважаючи на це, як було зазначено ними у судовому засіданні, працівники поліції роз`яснювали ОСОБА_1 його права та обов`язки.

На кінець, працівники поліції повідомили, що після фіксації результатів проведеного огляду, відмови ОСОБА_1 від проходження повторного огляду в медичному закладі, ними було складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 особисто читав зазначений протокол, ознайомлювався з його змістом, добровільно підписував, писав пояснення, а також підписував інші документи. У свою чергу працівниками поліції було уточнено, що при заповненні чеку тесту було вказано протокол серії ААД № 484230, однак у зв`язку з тим, що в той день на вулиці був дощ, то написані цифри трохи розмазалися, але видно, що там зазначено номер протоколу саме № 484230.

У судове засідання також викликався та з`явився свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, будучи повідомленим про його права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеним під присягу, надав показання наступного змісту.

07.10.2023 року близько о 10 год. 40 хв. ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 їхали разом на автомобілі Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому ОСОБА_2 підтвердив, що за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1 , а він сидів на передньому пасажирському сидінні. У процесі керування ОСОБА_1 всупереч наявності заборонного знаку здійснив поворот ліворуч на вул. Шолуденка у м. Вишгород Київської області, де був зупинений працівниками поліції. Після того, як працівник поліції підійшов до їх автомобіля та повідомив про факт порушення ПДР України, то ОСОБА_1 вийшов з автомобіля та пішов спілкуватися з працівниками поліції, а ОСОБА_2 перебував всередині автомобіля.

Через деякий час, як слідує з пояснень ОСОБА_2 , він побачив як ОСОБА_1 продував спеціальний технічний засіб, у зв`язку з чим вирішив вийти з автомобіля та піти до ОСОБА_1 . Останній йому повідомив, що результат огляду на стан алкогольного сп`яніння позитивний, стан алкогольного сп`яніння 0,37 проміле, на що ОСОБА_2 порадив ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для повторного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Однак у цей час працівники поліції повідомили, що ОСОБА_1 вже відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, що підтвердив і сам ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_2 зазначив, що після його поради ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу, він не чув та не бачив, щоб ОСОБА_1 звертався та просив працівників поліції доставити його до медичного закладу для проходження повторного огляду на стан алкогольного сп`яніння. На переконання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 був тверезий, поводив себе адекватно.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що має вади слуху, однак при цьому впевнений, що 07.10.2023 року всі обставини та факти добре розчув.

У подальшому, як слідує з показань ОСОБА_2 , ОСОБА_1 пішов до автомобіля працівників поліції для складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а він повернувся до автомобіля чекати.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у керуванні транспортним засобом. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, керування транспортним засобом здійснюється особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 484230 від 07.10.2023 року вбачається, що складовою частиною інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є факт здійснення ним 07.10.2023 року о 10 год. 40 хв. у м. Вишгород по вул. Шолуденка керування автомобілем марки Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У судовому засіданні, не зважаючи на заперечення захисника Лещенка Ю.В. щодо відсутності безпосередніх доказів підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, сам ОСОБА_1 не тільки не заперечував проти відомостей протоколу про адміністративне правопорушення в цій частині, але і підтвердив, що саме він перебував за кермом вказаного автомобіля. На додаток до цього у судовому засіданні ОСОБА_1 особисто підтвердив, що всередині автомобіля також був його товариш свідок ОСОБА_2 , однак останній керування автомобілем не здійснював, сидів на передньому пасажирському сидінні, що підтвердив особисто і свідок ОСОБА_2 .

На додаток до цього ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив, що автомобіль Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 , під його керуванням був зупинений працівниками поліції у зв`язку зі здійсненням ним повороту ліворуч за наявності відповідного заборонного дорожнього знаку. У подальшому, як зазначив сам ОСОБА_1 , працівниками поліції за фактом даного порушення ПДР України відносно нього було винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП, яку він не оскаржував, визнає у повному обсязі, а призначений у постанові штраф сплатив у повному обсязі у встановлений законодавством строк.

Таким чином, ОСОБА_1 під час судового розгляду підтвердив як факт здійснення ним технічних функцій водія щодо керування транспортним засобом, заперечив можливість керування автомобілем ОСОБА_2 , який також був присутній всередині автомобіля, а також підтвердив факт зупинки його автомобіля внаслідок порушення ПДР України, з чим він був згодний та не заперечував проти цього.

Пояснення опитаних у судовому засіданні працівників поліції повністю логічно та послідовно узгоджуються з поясненнями самого ОСОБА_1 . Працівниками поліції також було зазначено, що 07.10.2023 року близько о 10 год. 40 хв. у м. Вишгород на вул. Шолуденка ними було зупинено автомобіль Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 . Причиною зупинки транспортного засобу було порушення водієм вимог ПДР України шляхом здійснення повороту ліворуч за наявності відповідного заборонного дорожнього знаку, за що у подальшому було винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Всередині автомобіля, як зазначили працівники поліції, дійсно перебувало двоє осіб, однак вони впевнені, що за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1 , а не будь-яка інша особа.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 в своїх показаннях фактично підтвердив обставини та факти, про які зазначив сам ОСОБА_1 , а також безпосередньо зазначив, що саме ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем, порушив вимоги ПДР України, внаслідок чого був зупинений працівниками поліції. Увесь цей час ОСОБА_2 перебував на передньому пасажирському сидінні, жодних функцій водія не виконував, будь-яких інших осіб всередині автомобіля не було.

При дослідженні наявного у матеріалах справи DVD-R диску (а.с. 10) судом встановлено наявність на ньому двох файлів з відеозаписами: «0000000__0003» тривалістю 14 хв. 05 сек., «0000000__0004» тривалістю 09 хв. 13 сек. Вказані відеозаписи зроблені на нагрудну камеру працівника поліції, обставини та події на них за датою, часом та місцем відповідають обставинам та подіям, що розглядаються в межах даної справи, а у своїй сукупності відеозаписи утворюють логічну та повноцінну картину обставин і подій вчинення ОСОБА_1 діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З першого відеозапису слідує, що 07.10.2023 року близько о 10 год. 47 хв. у м. Вишгород Київської області на вул. Шолуденка працівникам поліції було зупинено автомобіль Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 . З відеозапису видно, що всередині даного автомобіля дійсно знаходилося двоє осіб чоловіки, один з яких сидів за кермом автомобіля, а інший на передньому пасажирському сидінні. При цьому при перевірці документів водія працівниками поліції встановлено, що ним є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На питання працівників поліції ОСОБА_1 підтверджує факт порушення ПДР України шляхом здійснення повороту ліворуч всупереч вимогам встановленого заборонного знаку, підтверджує факт керування транспортним засобом, зазначаючи напрямок руху, на вимогу працівників поліції відкриває багажне відділення. Загальна поведінка ОСОБА_1 дає можливість охарактеризувати його як особу водія вказаного транспортного засобу.

Таким чином, наявні у матеріалах справи відеозаписи, зроблені працівниками поліції, повністю узгоджується як з їх поясненнями, так і з поясненнями самого ОСОБА_1 , підтверджує обставини та факти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом. Будь-яких відомостей, обставин та доказів, що свідчили б про неналежність, недопустимість, недостовірність вказаного відеозапису судом не встановлено, а учасниками судового провадження не надано.

У зв`язку з цим наявний у матеріалах справи відеозапис у сукупності з поясненнями ОСОБА_1 дає можливість суду констатувати доведеним факт того, що 07.10.2023 року о 10 год. 40 хв. у м. Вишгород Київської області по вул. Шолуденка здійснював керування автомобілем марки Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У свою чергу у п. 3 цього ж розділу цієї ж Інструкції зазначається, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Конкретний порядок проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу визначається у Розділі ІІ Інструкції № 1452/735.

Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено конкретний порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що у свою чергу передбачає конкретний алгоритм дій працівників поліції у разі встановлення наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак алкогольного сп`яніння. Вказаний алгоритм передбачає першочергове проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу, а вже у разі незгоди особи на проходження такого огляду чи висловлення нею заперечень щодо результатів такого огляду, то огляд на стан сп`яніння проводиться у спеціальному медичному закладі, направлення та доставлення до якого водія забезпечується працівниками поліції.

З пояснень ОСОБА_1 та опитаних у судовому засіданні працівників поліції судом встановлено, що після зупинки автомобіля марки Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у останнього було встановлено наявність ознак алкогольного сп`яніння, а саме запаху алкоголю з порожнини рота. При цьому, як ОСОБА_1 , так і працівники поліції підтвердили той факт, що ОСОБА_1 повідомив про вживання алкогольних напоїв 06.10.2023 року.

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що запах алкоголю з порожнини рота є ознакою стану алкогольного сп`яніння, що передбачена положеннями п. 3 Розділу І Інструкції № 1452/735 та дає працівникам поліції правомірні підстави для проведення огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння.

З відеозапису «0000000__0003» судом встановлено, що після виявлення в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння працівниками поліції було запропоновано останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, запитавши при цьому про наслідки у випадку, якщо буде позитивний результат. Як вбачається з відеозапису, працівниками поліції неодноразово було роз`яснено ОСОБА_1 , що в такому випадку на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому з відеозапису не видно, щоб ОСОБА_1 після вказаного роз`яснення правових наслідків мав якісь додаткові запитання чи просив щось уточнити з цього приводу, зокрема, щодо можливого покарання тощо. ОСОБА_1 на питання працівників поліції лише заперечив факт вживання алкогольних напоїв 07.10.2023 року, однак при цьому підтвердив факт їх вживання 06.10.2023 року.

Після залучення працівниками поліції двох свідків ОСОБА_1 було надано можливість перевірити цілісність та щільність упакування мундштука приладу, після чого ОСОБА_1 особисто перевірив упакування, розпакував мундштук, без жодних заперечень та зауважень передав його працівникам поліції, тим самим підтвердивши свою згоду на проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу. Перед проведенням безпосереднього огляду працівниками поліції було проведено контрольний забір повітря, який показав негативний результат, тобто відсутність як всередині приладу, так і всередині мундштука парів алкоголю, що могло б впливати на достовірність показників самого приладу. Після цього ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого був позитивний, стан алкогольного сп`яніння 0,37 проміле. При цьому, всупереч позиції сторони захисту, після оголошення результатів огляду, представлення ОСОБА_1 їх на екрані спеціального технічного засобу останній жодним чином не заперечив щодо їх недостовірності, неправильності чи неточності, і взагалі не надав жодного коментаря з приводу результатів проведеного огляду. Навіть за допомогою жестів ОСОБА_1 не зазначив про свою незгоду з результатами проведеного тесту, а лише за допомогою міміки обличчя виразив своє здивування.

Однак в цьому контексті суд звертає увагу, що одразу після оголошення результатів ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі КНП «Вишгородська ЦРЛ». Працівники поліції дійсно зазначають свою думку з приводу можливого результату огляду у лікарні, однак при цьому не зазначають конкретно чи буде він позитивний, що б могло вплинути на позицію та волевиявлення ОСОБА_1 з приводу проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. На спростування доводів сторони захисту з відеозапису і не підтверджується, щоб працівники поліції при роз`ясненні можливості проходження огляду в медичному закладі повідомили ОСОБА_1 , що в такому разі автомобіль буде евакуйований на штраф-майданчик. Навпроти, перед проведенням самого огляду ОСОБА_1 було роз`яснено, що у випадку позитивного результату огляду він буде відсторонений від керування автомобілем або шляхом передачі керування іншій особі, або шляхом евакуації авто на штраф-майданчик. Однак безпосередньо перед пропозицією проїхати в лікарню ОСОБА_1 не було зазначено якихось відомостей, які б могли вплинути на добровільність його позиції з приводу відмови від повторного проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

У свою чергу з відеозапису видно, що ОСОБА_1 на питання працівників поліції щодо необхідності їхати до медичного закладу самостійно та з власної ініціативи повідомляє, що не бачить сенсу, оскільки «прилад же показав». Жодним чином ОСОБА_1 не висловив свого заперечення з приводу результатів проведеного огляду та жодним чином не виявив своє бажання пройти повторний огляд у медичному закладі, зазначивши при цьому про відсутність необхідності проведення повторного огляду у медичному закладі.

Після цього працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що йому роз`яснювалося перед проведенням огляду та про що він був обізнаний. Жодних заперечень ОСОБА_1 при цьому не висловив. Тому в контексті цього суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

З урахуванням презумпції загальної обізнаності населення про нормативно-правові акти, у тому числі відповідальність, яка запроваджується ними та які публікуються і доводяться до відома кожного, зважаючи на те, що працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 про наслідки позитивного результату огляду на стан алкогольного сп`яніння, то суд не сприймає позицію сторони захисту щодо того, що якби ОСОБА_1 знав про відповідальність за ст. 130 КУпАП, то він би заперечував проти результатів проведеного огляду. Принаймі така позиція видається суду нелогічною з огляду на те, що ОСОБА_1 , всупереч тому, що він не вживав алкогольні напої, при оголошенні працівниками поліції результатів огляду фактично з ними погоджується і жодним чином не заперечує.

Судом підтверджено, що між першим та другим відеозаписом є проміжок часу приблизно в 30 хв., що не зафіксований за допомогою засобів відеофіксації. З позиції сторони захисту слідує, що в цей момент ОСОБА_1 заперечував проти результатів проведеного огляду, просив відвезти його до лікарні, що не було зроблено працівниками поліції.

Однак суд критично ставиться до зазначеної позиції. Перший відеозапис закінчується оголошенням ОСОБА_1 про факт складання відносно нього матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Другий відеозапис розпочинається в службовому автомобілі працівників поліції з моменту закінчення складання працівниками поліції всіх адміністративних матеріалів, після чого ОСОБА_1 запрошується всередину автомобіля та відбувається ознайомлення його зі складеними матеріалами. ОСОБА_1 добровільно з усім ознайомлюється, зачитує, підписує, надає пояснення, жодних заперечень та зауважень не висловлює. Поведінка ОСОБА_1 всередині службового автомобіля працівників поліції при ознайомленні зі складеними матеріалами в цілому не узгоджується з позицією сторони захисту, оскільки у розумінні суду у відповідності до позиції сторони захисту ОСОБА_1 мав би тоді відмовитися від підписання матеріалів справи, написати заперечення з приводу ігнорування працівниками поліції його прохання доставити до медичного закладу, написати заперечення щодо результатів проведеного огляду тощо. Однак жодних з цих дій ОСОБА_1 не вчинив.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , хоча і має вади слуху, однак зазначив, що не чув, щоб ОСОБА_1 просив відвезти його до лікарні, але чув, що як ОСОБА_1 , так і працівники поліції підтвердили, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в лікарні.

На основі цього суд також звертає увагу, що з аналізу дослідженого відеозапису не вбачається, щоб ОСОБА_1 своєю поведінкою, висловлюваннями чи будь-яким іншим чином не погодився з результатами проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу, у зв`язку з чим працівники поліції зобов`язані були його доставити до медичного закладу. Навпроти, після проведення огляду ОСОБА_1 ознайомився з його результатами, зазначив про відсутність необхідності їхати до медичного закладу, а у подальшому ознайомився з усіма матеріалами, добровільно їх підписав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд звертає увагу, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо того, що ОСОБА_1 07.10.2023 року о 10 год. 40 хв. у м. Вишгород керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, є за своєю сутністю висуненням обвинувачення, що здійснюється органом (посадовою особою), уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення. Тому таке обвинувачення поза розумним сумнівом має бути підтверджено або спростовано у судовому засіданні шляхом дослідження всіх наданих належних, допустимих та достовірних доказів. При цьому доведення цього факту поза розумним сумнівом буде означати можливість для суду зробити категоричний висновок, що версія, зазначена в обвинуваченні, є єдиною розумною версією, яка виключає будь-які обґрунтовані сумніви.

У зв`язку з цим суд вважає за доцільне зазначити, що сукупність досліджених у судовому засіданні належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів дають можливість зробити категоричний висновок щодо доведеності поза розумним сумнівом того факту, що 07.10.2023 року о 10 год. 40 хв. у м. Вишгород Київської області по вул. Шолуденка ОСОБА_1 керував автомобілем Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, інкриміноване ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, розумним, послідовним, таким, що логічно узгоджується зі встановленими обставинами та фактами, а також таким, що безумовно та беззаперечно підтверджується наданою сукупністю належних, достовірних, допустимих доказів, які виключають будь-який обґрунтований сумнів та інші версії розвитку подій, логічно пояснюють висунуте обвинувачення.

Доводи сторони захисту щодо недостовірності результату тесту, проведеного на місці зупинки автомобіля, у зв`язку з можливою похибкою є лише припущенням, яке ґрунтується лише на можливості існування такої похибки, але не підтверджується нічим, щоб могло свідчити про її наявність в межах даної справи. Тим більше дані доводи спростовуються фактом проведення працівниками поліції контрольного задуву, який показав чіткий результат в 0,0 проміле.

У кінцевому підсумку вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 484230 від 07.10.2023 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; зауважень та заперечень щодо протоколу та відомостей, викладених у ньому, не виявлено; містить пояснення ОСОБА_1 , в яких він висловлює згоду зі складеним протоколом, зазначає про факт вживання алкогольних напоїв 06.10.2023 року;

- поясненнями ОСОБА_1 , в яких він підтвердив факт керування автомобілем, факт добровільної згоди пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, позитивний результат огляду 0,37 проміле;

- показаннями свідка ОСОБА_2 , з яких підтверджується, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 10 год. 40 хв. 07.10.2023, проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі;

- долученим до матеріалів справи відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції, з яких вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його добровільна згода пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля, позитивний результат огляду на стан сп`яніння, відсутність у ОСОБА_1 будь-яких заперечень проти результатів проведеного огляду;

- чеком тесту № 176 від 07.10.2023 року, проведеного за допомогою Drager Alcotest 6820, яким встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, стан алкогольного сп`яніння 0,37 проміле; містить підпис ОСОБА_1 , яким він засвідчує свою обізнаність з результатами проведеного огляду;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому зафіксовано підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, результат огляду за допомогою спеціального технічного засобу 0,37 проміле; містить підпис ОСОБА_1 , яким він засвідчує свою згоду з результатами проведеного огляду;

- наявною у матеріалах справи розпискою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якої вбачається факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами у зв`язку з перебуванням у стані алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Стороною захисту суду були надані характеризуючи особу ОСОБА_1 відомості, відповідно до яких останній перебуває у шлюбі з 25.02.1994 року, має повнолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , є молодшим лейтенантом запасу та з 24.02.2022 року по теперішній час приймає безпосередню участь в забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони при Подільському районному у м. Києві територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на волонтерських засадах та має відповідні Подяки, позитивно характеризується за місцем роботи ТОВ «Торнадо».

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення слід призначити у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, на користь держави стягується судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Внаслідок цього з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас