Справа № 206/3310/23
Провадження № 3/206/1709/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

14.08.2023року м.Дніпро

Суддя Самарського районного суду м.Дніпропетровська Нестеренко Т.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Департаменту патрульної поліції УПП в Дніпропетроської області відділу адміністративної практики у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У провадженнні Самарського районного суду м.Дніпропетровська перебуває адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу Серії ААД №514505 від 10.07.2023: 04.07.2023 о 17 годині 30 хвилин громадянин ОСОБА_1 в м.Дніпро, Усть Самарський міст, е/о № 32 керуючи автомобілем MAN TGS д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом ВАРЗ НПС 2730, д.н.з. НОМЕР_2 , не був уважним не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого відволікся від керування та допустив перекидання вищевказаного транспортного засобу. В результаті даної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження, тілесні ушкодження отримав водій ОСОБА_1 , своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3бПравил дорожнього руху України, відповідальність, за що передбачена ст. 124 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав письмову заяву відповідно до якої просив закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки 04.07.2023 керуючи транспортним засобом за кермом в нього стався інсульт, вважає, що наявність даної хвороби і стало причиною ДТП, про що надав відповідні документи.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, письмові пояснення та надані до них письмові докази, суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, дійшов наступного висновку.

З системного аналізу ст.ст.7, 254, 279 КУпАП слідує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється у межах протоколу про адміністративне правопорушення та лише щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно даного протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у вину порушення п.п.2.3 б ПДР України.

У відповідності до положень п.12.1 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП полягає у порушенні учасниками дорожнього руху, відповідно, Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З пояснень ОСОБА_1 , які суд визнає логічними, послідовними та такими, що в цілому та окремих деталях відтворюють дійсні обставини справи, вбачається, що під час керування транспортним засобом, рухаючись з невеликою швидкістю, у гр. ОСОБА_1 стався напад у зв`язку зі станом здоров`я, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Зазначене обґрунтовано виключає наявність в діях ОСОБА_1 порушень п.2.3б ПДР України.

Разом з тим, у відповідності до п.2.9 «б» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Проте, хворобливий стан ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом не був предметом дослідження в ході досудової перевірки, а отже не знайшов свого відображення безпосередньо у протоколі про адміністративне правопорушення. А отже, давати оцінку діям водія з приводу порушення останнім пунктів ПДР України, які не ставляться у вину останньому, означає вийти за межі протоколу про адміністративне правопорушення, що у відповідності до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, зазначених вище, забороняється.

Ст.129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, ЄСПЛ в своєму рішенні від 10.02.1995 по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом. П.21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

При цьому ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06.12.1988 зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою оскільки суперечить позиції ЄСПЛ, а також Конституційного Суду України та порушує презумпцію невинуватості особи.

На думку суду законність складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії працівників поліції щодо збирання інших доказів у справі, з врахуванням усіх вище наведених обставин, викликають розумні сумніви в їх законності, що виключає можливість визнання цього протоколу та наданих до нього документів, як допустимих та достовірних доказів у справі.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не доведена.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.62, 129 Конституції України, ст.ст.7, 9, 124, 254, 279, п.1 ст.247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Т.В. Нестеренко