ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Мурзенко М.В., за участю секретаря Корнієнко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з полку Управління патрульної поліції в Одеській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 від 21.11.2015 року, адреса проживання: АДРЕСА_1 , працюючого у ТОВ «Партнер Дистрибьюшн», за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 4Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси з полку Управління патрульної поліції в Одеській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 506815 від 08.07.2023 року, відповідно до якого, 08.07.2023 року о 08 год. 16 хв. у м. Одесі, вул. Балківська, 159, гр. ОСОБА_1 керував т/з Mercedes Benz 308 D, д.н.з НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, але його не пройшов. Правопорушення вчинено повторно протягом року постанова серії ЕАР № 6373004 від 05.01.2023 року гр. ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП, чим порушив п. 31.3б, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 121 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину не визнав, пояснив, що працював у ТОВ «Партнер Дистрибьюшн», на даний час звільнився, зазначив, що повідомляв поліцейському, що ТОВ технічний огляд автомобіль пройшов, проте надати докази проходження технічного контролю не зміг, оскільки документи перебували у ТОВ «Партнер Дистрибьюшн», вказав, що повідомив поліцейському, що зараз привезуть документи, проте поліцейський почав складати протокол, на заперечення не реагував.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст. 1 КУпАП, завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а згідно вимог ч. 2 ст. 7 провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Так, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, вина особи в скоєнні адміністративного правопорушення має бути доведена, як і в скоєнні злочину, поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, що притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні цього правопорушення. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія органу, що склав протокол про адміністративне правопорушення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать цій версії. Наявність таких обставин, яким така версія не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія органу, що склав протокол про адміністративне правопорушення була лише більш вірогідною за версію особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно статті 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Як вбачається з протоколу серії ААД № 506815 від 08.07.2023 року, 08.07.2023 року о 08 год. 16 хв. у м. Одесі, вул. Балківська, 159, гр. ОСОБА_1 керував т/з Mercedes Benz 308 D, д.н.з НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, але його не пройшов. Правопорушення вчинено повторно протягом року постанова серії ЕАР № 6373004 від 05.01.2023 року гр. ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП, чим порушив п. 31.3б, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Також, у протоколі зазначено, що до протоколу додається відео з портативних відеореєстраторів 471034, 474521, проте відповідні докази до матеріалів справи долучені не були.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що єдиним документом в матеріалах справи, який може мати доказове значення, є протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 31.3б ПДР України, тобто керував транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, та отже, суд зазначає, шо протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення.

За таких обставин суд доходить висновку про відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення належних, допустимих та достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, у зв`язку із чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав, визначених п. 1) ст. 247 КУпАП України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9, 10, 24, 33, 121 ч. 4, 221, 247, 268, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.В.Мурзенко