Номер провадження: 33/813/1360/23
Головуючий у першій інстанції Косіцина В. В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Сінько А.І., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 по адміністративному правопорушенню передбаченому ч.3 ст. 172-20 КУпАП у відкритому судовому засіданні на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05.07.2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення в/ч НОМЕР_1 № 1/7 від 26.06.2023 року встановлено, що 26.06.2023 року близько 03.00 год., технік протичовнової батареї операційної бойової частини військової частини НОМЕР_1 старшина 2 статті ОСОБА_1 , прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. О 08:30 старшина 2 статті ОСОБА_1 , разом з начальником медичної служби лейтенантом ОСОБА_2 та командиром групи зв`язку капітаном лейтенантом ОСОБА_3 , проїхали до медичного закладу де був проведений огляд старшини 2 статті ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Як вбачається з висновку № 001270 від 26.06.2023 року ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Зазначена подія була зафіксована та кваліфікована як порушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КпАП України.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті на строк десять діб.

Мотивуючи таку постанову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 06.04.2023 року вже притягувався до адміністративної відповідальності постановою Яворівського районного суду Львівської області, якою накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять ) грн. Отже, правопорушення було вчинене в умовах особливого періоду, який на сьогодні діє в Україні, а саме під час дії воєнного стану, та повторно протягом року. Згідно з службовою характеристикою, ОСОБА_1 за час проходження військової служби зарекомендував себе на достатньо професійному рівні, але середньо дисциплінованим військовослужбовцем.

Щодо посилання ОСОБА_1 про те, що відсутні відомості щодо його перебування в нетверезому стані на території військової частини, суд наголошує на тому, що воно спростовується рапортом ОСОБА_4 від 26.06.2023 року, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 3), а також висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001270 складено 26.06.2023 року (а.с. 1), на спростування якого ОСОБА_1 не представлено суду жодного доказу. Водночас, суд наголошував на тому, що ОСОБА_1 не заперечував факт вживання алкогольних напоїв напередодні, а саме 25.06.2023 року вжив 2 бокали пива та 200 грам коньяку, про що прямо зазначив у поясненнях, які містяться в матеріалах справи та у своїх запереченнях (а.с. 4, 11). При цьому, посилання ОСОБА_1 на те, що останній перебував у звільненні з 09:29 25.06.2023 року по 08:00 26.06.2023 року, на підтвердження чого надав копію з Книги обліку звільняємих військової частини НОМЕР_1 (а.с. 17-18), не можуть бути прийняті судом до увагу, оскільки ОСОБА_1 інкримінується перебування у розташуванні військової частини НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння саме 26.06.2023 року, тобто після перебування у звільненні військовослужбовця. Також суд приходить до висновку, що в даному випадку таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв`язку з чим, не суд не вбачає підстав для накладення інших, більш суворих, видів стягнень.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеною постановою особа, що притягається до адміністративної відповідальності подала апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на п.1 ст. 247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що судом першої інстанції, не надано належної оцінки показанням даних апелянтом як в судовому засіданні так і в письмових запереченнях, які містяться у матеріалах справи. Розгляд справи проведений з порушенням принципу змагальності сторін, однобоко, та упереджено. Як зазначив суд в судовому засіданні, важливим доказом по справі є висновок огляду на стан сп?яніння, до якого не було долученоані роздруківку приладу за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 з вказанням результату тесту а ні свідоцтво ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» про повірку засобу, яким було проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп?яніння, у зв?язку з чим суд фактично позбавлений можливості перевірити ці обставини, а тому не повинен був визнавати вищевказаний висновок як належний та допустимий доказ. На відповідь апелянта в судовому засіданні що згідно висновку Драгеру результат був 0.25 проміле, суд відповів: "Це лише ваші слова", і замість того, щоб витребувати з місця проведення огляду на стан сп?яніння вище вказані документи, які на мою думку мають істотне значення для вирішення справи, одразу пішов до нарадчої кімнати виносити рішення. Як вбачається з вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Проте суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався вище вказаних вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, не проаналізував наявні у справі докази, а його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП є необґрунтованим. Виходячи зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 КУпАП, а саме у виконання ним обов?язків військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду. Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 3 статті 172-20 КУпАП, є зафіксоване у встановлений законом спосіб виконання війсковослужбовцем обов?язків військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду, що і є підставою для складення відносно цієї особи протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 172-20 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності. Обов?язок щодо доведення вказаних обставин покладається на осіб, які мають право складати протоколи про адміністративне правопорушення, а саме на уповноважених на те посадових осіб органів управління Військової служби правопорядку у Збройних силах України. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 280 КУпАП). Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з?ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були. Так, з пояснень ОСОБА_1 , викладених у протоколі про військове адміністративне правопорушення вбачається, що він, на протязі дня, 25.06.2023 року випив 2 бокали пива та 200 грамів коньяку. Проте, жодних відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_1 виконував відсутні після вживання алкоголю обов?язки військової служби в матеріалах справи Так, в матеріалах справи відсутні відомості щодо його перебування на території військової частини НОМЕР_1 або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком. Посилання в протоколі на перебування ОСОБА_1 у нетверезому стані на території військової частини, без конкретизації її місця перебування, не доводить факту перебування на території військової частини або в іншому робочому місці Також суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо перебування ОСОБА_1 на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби, або поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира, або під час виконання державних обов?язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов?язки не були пов?язані з військовою службою, або під час виконання обов?язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що військова дисципліна зобов?язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов?язків військової служби. Частиною 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); ???на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; ??поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника) державної власності; 4) під час виконання обов?язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку. Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 3 статті 172-20 КУпАП, є зафіксоване у встановлений законом спосіб виконання військовослужбовцем обов?язків військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду, що і є підставою для складення відносно цієї особи протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 172-20 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності. З пояснень ОСОБА_1 , (а.с. 5) вбачається, що він, перебуваючи у звільненні, 25.06.2023 року випив 2 бокали пива та 200 грамів коньяку, проте, жодних відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_1 виконував у нетверезому стані обов?язки військової служби в матеріалах справи відсутні. Одним із доводів, якими це обґрунтовується, є також і те, що розпивання алкогольних напоїв за межами військової частини військовослужбовцем, який перебуває в звільненні, виключає відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки увільнення від роботи (посади) - це тимчасове припинення виконання встановлених обов?язків військовослужбовця зі збереженням місця служби та заробітку. Саме тому, обґрунтованими є твердження про те, що апелянтом не порушувалися вимоги Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України та ст. 4 3У «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», але йому інкримінується саме вживання алкогольних напоїв під час несення військової служби. Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об?єктивне з?ясування обставин справи та правильне її вирішення. Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо лій певної особи. Диспозиція ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення: по-перше: за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов?язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об?єктів; по-друге: за виконання ними обов?язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп?яніння; по-трете: за відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння Відповідальність за ч. 3 цієї статті настає за умови вчинення цих дій, якщо вони вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду. Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни, належне несення військової служби. Звертали увагу суду на те, що обов?язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. Державні органи не мають права перекладати обов?язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України. Також звертаю увагу суду на те, що місце вчинення правопорушення не є військовим об?єктом, як передбачено диспозицією ст. 172-20 КУпАП, а є гуртожитком коледжу, а з наявних в матеріалах справи документів, суд позбавлений можливості перевірити якими доказами підтверджується належність цього гуртожитку до військових об?єктів, отже необґрунтовано вказано що є підстави для притягнення апелянта до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Також, в матеріалах справи відсутні відомості щодо його перебування в нетверезому стані на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком дня. Такі твердження знаходять своє підтвердження та узгоджуються з позиціями Одеського апеляційного суду, які викладені в постановах № 522/59/23 від 14.04.2023 та № 5521/14339/22 від 06.04.2023 року а також в постанові Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/6576/23 від 12.04.2023 року

Отже, суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об?єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП, матеріали справи не містять Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245). Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Згідно п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами. При цьому, вина є елементом суб?єктивної сторони правопорушення та відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вимогами ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-20 КУпАП. На думку суду вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: протоколом в/ч НОМЕР_1 № 1/7 від 26.06.2023 року про військове адміністративне правопорушення, рапортом ОСОБА_4 від 26.06.2023 року, поясненнями ОСОБА_1 від 26.06.2023 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001270 складено 26.06.2023 року, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння; та іншими матеріалами справи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.172-20 КУпАП відповідальність настає за дії передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду. (Згідно ч.1 ст.172-20 КУпАП відповідальність настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння).

Таким чином, нормами законодавства передбачено, що адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 настає також за відмову військовослужбовця від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння військовослужбовцем, утворює закінчений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог п.п. 1.2,3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядником (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовцям або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямуванню на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Частина 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно достатті 1 Закону України «Про оборону України»особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в України», який затвердженоЗаконом України № 2102-IX від 24.02.2022 року, введено в Україні воєнний стан, який продовжувався відповідними Указами Президента України.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Відтак в Україні продовжує діяти особливий період.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 06.04.2023 року вже притягувався до адміністративної відповідальності постановою Яворівського районного суду Львівської області, якою накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять ) грн.

Отже, правопорушення було вчинене в умовах особливого періоду, який на сьогодні діє в Україні, а саме під час дії воєнного стану, та повторно протягом року.

Згідно з службовою характеристикою, ОСОБА_1 за час проходження військової служби зарекомендував себе на достатньо професійному рівні, але середньо дисциплінованим військовослужбовцем.

Щодо посилання ОСОБА_1 про те, що відсутні відомості щодо його перебування в нетверезому стані на території військової частини, суд наголошує на тому, що воно спростовується рапортом ОСОБА_4 від 26.06.2023 року, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 3), а також висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001270 складено 26.06.2023 року (а.с. 1), на спростування якого ОСОБА_1 не представлено суду жодного доказу. Крім того , під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 не заперечував факту вживання алкогольних напоїв під час вільного часу , однак повернувся в частину о 3 годині ночі хоча можно було о 8 годині, тому до нього виникли питання .

Водночас, суд наголошує на тому, що ОСОБА_1 не заперечував факт вживання алкогольних напоїв напередодні, а саме 25.06.2023 року вжив 2 бокали пива та 200 грам коньяку, про що прямо зазначив у поясненнях, які містяться в матеріалах справи та у своїх запереченнях (а.с. 4, 11).

При цьому, посилання ОСОБА_1 на те, що останній перебував у звільненні з 09:29 25.06.2023 року по 08:00 26.06.2023 року, на підтвердження чого надав копію з Книги обліку звільняємих військової частини НОМЕР_1 (а.с. 17-18), не можуть бути прийняті судом до увагу, оскільки ОСОБА_1 інкримінується перебування у розташуванні військової частини НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння саме 26.06.2023 року, тобто після перебування у звільненні військовослужбовця.

Доводи скаржника, щодо не долучення до матеріалів справи результатів тесту на стан сп`яніння та свідоцтва ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» про повірку засобу, яким було проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп?яніння, є неналежним чином обґрунтовані, так як до матеріалів справи було долучено висновок щодо результатів медичного огляду №001270 від 26.06.2023 року виданий МОЗ України КНП "ООМЦПЗ"ООР, яким достименно підтвердженно, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, натомість жодних клопотань, щодо витребувань матеріалів, проведення експертиз , тощо, з боку скаржника ні в суді першої інстанції ні при апеляційному перегляді не заявлялось.(а.с.1)

Відповідно до ст.266-1 КУпАП, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, за результатами медичного огляду був складений протокол про адміністративне правопорушення, який ОСОБА_1 підписав без зауважень та зазначив що дійсно вживав алкогольні напої (а.с. 2).

Щодо доводу скаржника стосовно відсутності місця вчинення правопорушення, яке на його думку не конкретизувалось, апеляційний суд зазначає, що у відповідності до Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в України», який затверджено Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року, введено в Україні воєнний стан, який продовжувався відповідними Указами Президента України, особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу, виходячи з цих положень з метою забезпечення безпеки особового складу керівництвом відповідних підрозділів визначається місце розташування особового складу, адресу і конкретизація місця на час дії особливого періоду відповідно до чинного законодавства може не конкретизуватись за для забезпечення режиму витоку інформації, яка перебуває у загальному доступі, тому апеляційний суд вважає, що не заперечувалось ОСОБА_1 , що він раніше повернувся із звільнення і перебував саме в місці розташування визначеного його командним складом.

Щодо інших доводів ОСОБА_1 , Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, за що передбачена відповідальність, відповідно до частини 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 266, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05.07.2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 03 серпня 2023 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький