Справа № 740/4411/23
Провадження № 3/740/2024/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 липня 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді - Ковальової Т.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Дьоміної Н.А.,

з участю: прокурора Куцалабського Б.О.,

особи, яка притягається до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

До Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, №185/2023 від 28 червня 2023 року, згідно якого з 24.02.2022 відповідно до наказу командира військової частини молодшого лейтенанта ОСОБА_1 призначено командиром 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти вказаної військової частини.

Відповідно до ст. 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України до функціональних обов`язків командира 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти, затверджених командиром 4 стрілецької роти військової частини 12.03.2022, командир 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти є прямим начальником усього особового складу взводу та відповідає за бойову готовність взводу та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну. Командир взводу зобов`язаний: своєчасно доповідати командирові роти про потреби підлеглих, а також про застосовані заохочення і накладені стягнення на рядових, сержантів (старшин) взводу, стежити за наявністю і правильною експлуатацією, обслуговуванням і збереженням озброєння, техніки, спорядження, речового та іншого майна у взводі і не менше ніж раз на 2 тижні особисто проводити їх огляд і перевірку наявності; стежити за додержанням заходів безпеки на заняттях, стрільбах, навчаннях і під час роботи з технікою та озброєнням; перевіряти, щоб після занять, стрільб, навчань у підлеглих не залишалося боєприпасів, гранат, запалів, вибухових речовин.

Згідно підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки.

Відповідно до ч.12 ст.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду командира 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти військової частини, відповідно до пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини № 2 від 24.02.2022 солдата ОСОБА_2 , який є близькою особою - рідним братом ОСОБА_1 , призначено на посаду стрільця стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти вказаної військової частини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, яке долучене до матеріалів, що надійшли з управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України також підтверджується інформація про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братами.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено поняття близькі особи, зокрема - це особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких із суб`єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб`єкта.

Таким чином, реальний конфлікт інтересів ОСОБА_1 у цьому випадку полягає у суперечності між приватним інтересом останнього, що зумовлений сімейними стосунками з рідним братом ОСОБА_2 , з його повноваженнями командира 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти військової частини, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій стосовно близької особи під час проходження служби у вказаній військовій частині.

Статтею 28 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено заходи запобігання врегулювання конфлікту інтересів. Зокрема суб`єкти та відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатись про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосередньо керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі, - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до листа військової частини від 26 травня 2023 року повідомлень про виникнення конфлікту інтересів від ОСОБА_1 у період з 24.02.2022 по теперішній час не надходило.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді командира взводу 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти військової частини та являючись у відповідності до пп. г п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VІП від 14.10.2014 (далі Закон) суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п.п. 1, 2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» невідкладно в усній та письмовій формі не повідомив безпосереднього керівника - командира військової частини, Національне агентство з питань запобігання корупції, чи інший визначений Законом орган, про наявність реального конфлікту інтересів, який виник 24.02.2022, під час призначення у підпорядкування близької особи - рідного брата ОСОБА_2 на посаду стрільця стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти вказаної військової частини, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Крім того, до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, №186/2023 від 28 червня 2023 року, згідно якого з 23.06.2022 відповідно до витягу з наказу командира військової частини молодшого лейтенанта ОСОБА_1 призначено командиром взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки вказаної військової частини.

Відповідно до ст. 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України до функціональних обов`язків командира взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки, затверджених командиром роти вогневої підтримки військової частини 15.06.2022, командир взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини є прямим начальником усього особового складу взводу та відповідає за бойову готовність взводу та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну. Командир взводу зобов`язаний: своєчасно доповідати командирові роти про потреби підлеглих, а також про застосовані заохочення і накладені стягнення на рядових, сержантів (старшин) взводу, стежити за наявністю і правильною експлуатацією, обслуговуванням і збереженням озброєння, техніки, спорядження, речового та іншого майна у взводі і не менше ніж раз на 2 тижні особисто проводити їх огляд і перевірку наявності; стежити за додержанням заходів безпеки на заняттях, стрільбах, навчаннях і під час роботи з технікою та озброєнням; перевіряти, щоб після занять, стрільб, навчань у підлеглих не залишалося боєприпасів, гранат, запалів, вибухових речовин.

Згідно підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки.

Відповідно до ч.12 ст.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду командира взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини, відповідно до пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Відповідно до наказу командира військової частини № 126 від 22.06.2022 ОСОБА_2 , стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, який є близькою особою -рідним братом ОСОБА_1 , призначено на посаду гранатометника гранатометного відділення взводу вогневої підтримки вказаної військової частини.

Відповідно до копії свідоцтв про народження, які долучене до матеріалів, що надійшли з управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, також підтверджується інформація про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братами.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено поняття близькі особи, зокрема - це особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких із суб`єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб`єкта.

Таким чином, реальний конфлікт інтересів ОСОБА_1 у цьому випадку полягає у суперечності між приватним інтересом останнього, що зумовлений сімейними стосунками з рідним братом ОСОБА_2 , з його повноваженнями командира взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій стосовно близької особи під час проходження служби у вказаній військовій частині.

Статтею 28 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено заходи запобігання врегулювання конфлікту інтересів. Зокрема, суб`єкти, відповідальні за правопорушення, пов`язані з корупцією, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатись про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосередньо керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі, - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до листа військової частини від 26 травня 2023 року повідомлень про виникнення конфлікту інтересів від ОСОБА_1 у період з 24.02.2022 по теперішній час не надходило.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді командира взводу вогневої підтримки роти вогневої військової частини та являючись у відповідності до пп. г п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VІП від 14.10.2014 (далі- Закон) суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п.п. 1, 2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» невідкладно в усній та письмовій формі не повідомив безпосереднього керівника - командира військової частини, Національне агентство з питань запобігання корупції чи інший визначений Законом орган про наявність реального конфлікту інтересів, який виник 22.06.2022, під час призначення у підпорядкування близької особи -рідного брата ОСОБА_2 на посаду гранатометника гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Частиною 2 ст.36 КУпАП передбачено, що якщо особа вчинила декілька правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Оскільки провадження щодо притягнення до відповідальності однієї і тієї ж особи перебувають у одного судді та призначені до розгляду одночасно, вказані вище справи об`єднані в одне провадження постановою суду від 27.07.2023.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та зазначив, що24.02.2022 він разом зі своїм рідним братом ОСОБА_2 прийшов до Ніжинської ЗОШ №10, де проводився набір до резерву Збройних Сил України, та був прийнятий на посаду командира взводу, а його брат ОСОБА_2 - солдатом стрільцем до нього у підпорядкування. Він повідомляв командира роти, що він з ОСОБА_2 є рідними братами, а командир частини знав про це. Командира роти ОСОБА_3 та командира батальйону ОСОБА_4 він повідомив в усному порядку. Їх з братом записали до 58 бригади і 25.02.2022 вони поїхали на оборону м.Чернігова. До 01.03.2023 він виконував функції водія автобуса.

22.06.2022 відбулося переформування структури підрозділу, але посадові особи не змінилися і він нікого не повідомляв про те, що ОСОБА_2 його брат, тому що повідомляв про це раніше. 18.06.2023 його брат ОСОБА_2 був переведений до іншого взводу у зв`язку зі скаргою військовослужбовця ОСОБА_5 , відносно якого вирішується питання про притягнення до кримінальної відповідальності.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що 24.02.2022 формувався батальйон для виконання бойових завдань, формували бригаду, вписували прізвища добровольців, які прийшли для проходження військової служби. Йому було відомо, що ОСОБА_2 є братом ОСОБА_1 і він повідомляв про це органу військової контррозвідки, які повідомили його про те, що до закінчення воєнного стану питання звільнення, переміщення військовослужбовців не будуть розглядатися, враховуючи при цьому, що це був перший день російської агресії і головною метою було добір осіб, які за власною йніціативою звернулись для добору їх на захист вітчизни. Будь яких пе6реваг по службі ОСОБА_1 не надавав і не міг надавати своєму брату оскільки вони перебували в однакових умова небезпеки, а наступного дня - 25.02.2022 ОСОБА_1 в якості водія автобуса вирушив з добровільцями, включаючи і йогно брата, на захист м.Чернігова. Прямим керівником ОСОБА_1 був командир роти ОСОБА_3 , якого ОСОБА_1 повідомляв про родинні стосунки з ОСОБА_2

22.06.2022 не відбулося розмежування братів, оскільки їх батальйон виконував бойові завдання в зоні бойових дій і повернути людей з бойових позицій можливості не було. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 характеризуються, як військовослужбовці дуже позитивно, нарікань на них не було. Під час виконання своїх обов`язків ОСОБА_1 переваги брату не надавав.

18.06.2023 ОСОБА_2 переведено до іншого взводу, тому що надійшла скарга, для розгляду якої була створена комісія з цих питань. Зазначив, що ОСОБА_1 не повинен був повідомляти його про конфлікт інтересів, він зобов`язаний був повідомити свого безпосереднього командира про родинні зв`язки - командира роти ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показав, що він приймав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у свою роту. ОСОБА_1 повідомив йому, про те, що він та ОСОБА_2 - рідні брати, а він, у свою чергу, не повідомив командира батальйону про це, оскільки це був перший день війни 24.02.2022 і він не вбачав у цьому проблеми, а надавав перевагу здійсненню захисту вітчизни від російської агресії.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що він був начальником штабу і знав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рідні брати. 24.02.2022 ОСОБА_1 не міг фізично надати письмові пояснення, що вони є братами, і взагалі ніхто не вбачав тоді у цьому корупції. Всі негайно виконували поставлені бойові задачі. ОСОБА_1 ніколи не заохочував матеріально свого брата ОСОБА_2 , ніяких приватних інтересів між ними не було, а тільки вони одночасно перебували у небезпеці при виконанні бойових завдань.

Прокурор Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Куцалабський Б.О. зазначив, що повідомлення про реальний конфлікт інтересів може бути як в усній, так і в письмовій формі. Просив суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, так як вважає, що формально у діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, та накласти на нього мінімальний розмір штрафу, передбачений санкцією статті.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що згідно витягів з наказів командира військової частини від 24.02.2022 №2 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 призначено командиром 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти, та з 23.06.2022 №127 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду командира взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки вказаної військової частини.

Під час проходження військової служби у складі ЗСУ на ОСОБА_1 розповсюджується дія Статутів ЗСУ.

Відповідно до ст. 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, функціональних обов`язків командира 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти, затверджених командиром 4 стрілецької роти військової частини 12.03.2022 та функціональних обов`язків командира взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки, затверджених командиром роти вогневої підтримки військової частини 15.06.2022, командир 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти та командир взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини є прямим начальником усього особового складу взводу та відповідає за бойову готовність взводу та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну. Командир взводу зобов`язаний: своєчасно доповідати командирові роти про потреби підлеглих, а також про застосовані заохочення і накладені стягнення на рядових, сержантів (старшин) взводу, стежити за наявністю і правильною експлуатацією, обслуговуванням і збереженням озброєння, техніки, спорядження, речового та іншого майна у взводі і не менше ніж раз на 2 тижні особисто проводити їх огляд і перевірку наявності; стежити за додержанням заходів безпеки на заняттях, стрільбах, навчаннях і під час роботи з технікою та озброєнням; перевіряти, щоб після занять, стрільб, навчань у підлеглих не залишалося боєприпасів, гранат, запалів, вибухових речовин.

Згідно ч.12 ст.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки.

Таким чином, на підставі п.п. «г» п.1 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 дійсно є посадовою особою публічного права, тобто є суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного закону.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Диспозицією ч.1 ст. 172-7 КУпАП передбачено відповідальність за неповідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно примітки до ст. 172-7 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані в тому числі: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального конфлікту інтересів безпосереднього керівника; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; тощо.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання корупції": реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Метою корупційного правопорушення є одержання неправомірної вигоди.

Конфлікт інтересів має місце тоді, коли зазначена суперечність фактично вплинула на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Аналіз наведених положень КУпАП та Закону України «Про запобігання корупції» дозволяє суду зробити висновок, що адміністративна відповідальність щодо порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає лише за неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, суд виходить з встановлених у судовому засіданні обставин та відповідних ним норм діючого законодавства.

Відповідно до роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1 ст.1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто, відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає.

Встановлення цих фактів має бути відображено у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, у постанові суду.

За законодавчо встановленим поняттям реального конфлікту інтересів, необхідною умовою має бути суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, яка впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення під час виконання службових повноважень у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, який полягає у неповідомленні особою у встановленнях законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів зумовлений призначенням у підпорядкування близької особи - ОСОБА_2 , який є його рідним братом.

Однак, ні протоколами, ні матеріалами справи не доведено, що неповідомлення ОСОБА_1 командира військової частини, Національне агентство з питань запобігання корупції, чи інший визначений Законом орган, про наявність реального конфлікту інтересів, який виник у зв`язку з призначенням у своє підпорядкування близької особи, вплинулили на прийняття рішень ОСОБА_1 щодо брата ОСОБА_2 пов`язані з корупцією,

Так, командиром військової частини ОСОБА_7 24.02.2022 видано наказ №2 згідно якого зокрема, молодшого лейтенанта ОСОБА_1 призначено командиром 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти; солдата ОСОБА_2 призначено стрільцем 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти. Згідно посадової інструкції підпорядковується командиру відділення.

Відповідно до наказу командира військової частини майора ОСОБА_7 від 22.06.2022 солдата ОСОБА_2 , стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини призначено на посаду гранатометника гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини, вважати таким, що 22.06.2022 справи і посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків. Підстава: наказ командира військової частини від 20.06.2022 №26-РС. Згідно посадової інструкції підпорядковується командиру відділення.

Згідно витягу з наказу командира військової частини майора ОСОБА_7 від 23.06.2022 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 командира стрілецького взводу стрілецької роти військової частини, призначено на посаду командира взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини, вважати таким, що 23.06.2022 справи і посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків. Підстава: наказ командира військової частини від 18.06.2022 №125.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлених обставин справиОСОБА_1 не видавав та не підписував накази: №2 від 24.02.2022 згідно якого зокрема, солдата ОСОБА_2 призначено стрільцем 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти, та від 22.06.2022 про призначення ОСОБА_2 , стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини на посаду гранатометника гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини.

Свідки у судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_7 не є безпосереднім керівником ОСОБА_1 , хоча йому було відомо про родинні стосунки ОСОБА_1 та його брата ОСОБА_2 на момент підписання наказів про прийняття їх на службу і він керувався інтересами захисту держави під час російської агресії, а також органи військової контррозвідки запевнили його в тому, що на період воєнного стану питання про будь-які звільнення або переміщеннея військовослужбовців не будуть вирішуватися в інтересах надання переваги захисту країни від агресії.

Свого безпосереднього керівника ОСОБА_3 . ОСОБА_1 повідомив про родинні стосунки з ОСОБА_2 .

Так, наявність обов`язкової сукупності всіх юридичних фактів, для визначення наявності реального конфлікту інтересів, таких як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення не встановлено.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх свідомо, допускала настання цих наслідків.

Самі по собі матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією. Не надано таких доказів і прокурором у судовому засіданні.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адмiнiстративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції, оскільки усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Наявні у справі докази не підтверджують поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого, ч.1 ст. 172-7 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю складу правопорушення.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Керуючись ч.1 ст.247, ст.284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, закрити у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова