Провадження №33/812/419/23 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Коваленко І. В.
Доповідач апеляційного суду Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е НЕ М У К Р А Ї Н И

6 вересня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

в складі: головуючої - судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Андрієнко Л. Д.

особи, яка притягнута

до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

захисниці Набокової О. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання захисниці особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - адвокатки Набокової О. Г. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13 липня 2023 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови судді, 4 квітня 2023 року о 23 год. 37 хв. у місті Миколаєві по вулиці 4ої Повздовжній біля будинку №85 пані водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення обличчя. ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, на що вона відмовилися, чим порушила пункт 2.5 ПДР України та цей факт зафіксовано за допомогою відеозапису.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погодившись із постановою судді, 21 серпня 2023 року захисниця адвокатка Набокова О. Г. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13 липня 2023 року та провадження у справі закрити.

Разом з тим клопотала про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи його тим, що була позбавлена можливості своєчасно подати апеляційну скаргу, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 участі у розгляді справи не приймала, договорів з адвокатом Дорошкевич О. Л., якою була подана перша скарга, не укладала, копію постанови отримала лише 14 серпня 2023 року та подала 21 серпня 2023 року апеляційну скаргу. За таких обставин, вважала, що пропустила строк з поважних причин.

Перевіривши доводи, викладені в клопотанні, заслухавши пояснення захисниці ОСОБА_1 адвокатки Набокової О. Г. на підтримку клопотання про поновлення строку та пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи приходжу до висновку, що строк на подачу апеляційної скарги не підлягає поновленню з наступних підстав.

Згідно до положень частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Так, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

20 вересня 2022 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Завалій та інші проти України», у якому з огляду на свою практику у справах «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року) та «Устименко проти України» (заява № 32053/13 від 29 жовтня 2015 року) констатував порушення Україною, в тому числі і щодо самої особи, яка звернулася за пунктом 1 статті 6 Конвенції, порушення принципу юридичної визначеності (пункти 6, 7 рішення), та вказав на те, що суди у справах заявників, порушуючи принцип юридичної визначеності, приймали до розгляду за відсутності достатніх підстав і задовольняли скарги, подані поза межами встановленого законодавством десятиденного строку для апеляційного оскарження.

У рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Тому, в розумінні положень статті 294 КУпАП, строк передбачений на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

В цьому разі установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства з розгляду справ про адміністративні правопорушення та своєчасного виконання ними передбачених КУпАП України певних процесуальних дій. Інститут строків в процесі розгляду таких справ сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого учасник справи може оскаржити рішення про накладення на нього адміністративного стягнення; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду в порядку апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції, постанова набирає чинності та пред`являється державою в особі її компетентних органів до виконання. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Сам строк звернення до апеляційного суду - це проміжок часу з дня винесення судом першої інстанції постанови у справі про адміністративні правопорушення, протягом якого особа має право звернутися до суду з апеляційною скаргою. Початок перебігу строку звернення до суду починається з дня винесення судом першої інстанції відповідної постанови.

За таких обставин поважними причинами пропуску цього строку можуть бути визнаними лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до апеляційного суду зі скаргою починається від дня винесення постанови суду першої інстанції, а його пропуск з доведення цією особою обставин поважності його пропуску, тобто обставин незнання особи про складення відносно нею протоколу про адміністративне правопорушення та як наслідок цих обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В цьому разі порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Розумні строки в судочинстві з розгляду справ про адміністративні правопорушення - це найкоротші за конкретних обставин строки, протягом яких правопорушник чи його захисник повинні вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Поважними причинами у розумінні пропуску процесуального строку є причини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне оскарження постанови суду першої інстанції, та підтверджені належними і допустимими доказами. Тому саме незнання про порушення своїх прав через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Згідно матеріалів справи пані водію ОСОБА_1 було достеменно відомо про складений відносно неї протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, з яким вона ознайомилася та розписалася про повідомлення щодо розгляду її справи в суді (а.с.1).

У подальшому слухання справи у суді першої інстанції відбулося за відсутності ОСОБА_1 , яка належним чином була викликана до суду на судове засідання 6 червня 2023 року, але не отримала повістку з незалежних від суду причин, оскільки була відсутня за своїм постійним місцем мешкання (а.с.6-7).

Разом з тим, напередодні, 5 червня 2023 року від адвокатки Зубченко С. В., яка представляла інтереси ОСОБА_1 на підставі ордера, надійшла заява про відкладення слухання справи, яке було призначено на 6 червня 2023 року (а.с.8-11). Аналогічного змісту заява від адвокатки надійшла на електрону адресу суду і на наступне судове засідання 13 липня 2023 року (а.с.12-13). Тому слухання справи відбулося 13 липня 2023 року за відсутністю як ОСОБА_1 , так і її адвокатки, з ухваленням судового рішення.

Копія постанови судді від 13 липня 2023 року в той же день надіслана на адресу ОСОБА_1 , яка згідно трекінгу поштового зв`язку не отримала її своєчасно за виходом поштаря 24 липня 2023 року, та отримала її особисто лише 14 серпня 2023 року.

В той же час ОСОБА_2 , яка представляла інтереси ОСОБА_1 , 19 липня 2023 року подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.17), з якими адвокатка ознайомилася в цей день.

28 липня 2023 року адвокаткою Дорошкевич О. Л., яка представляла інтереси ОСОБА_1 на підставі ордеру та свідоцтва про адвокатську діяльність, подана апеляційну скарга.

2 серпня 2023 року апеляційна скарга адвокатки Дорошкевич О. Л., подана на постанову судді від 13 липня 2023 року, повернута захисниці за пропуском строку на апеляційне оскарження за відсутності клопотання про його поновлення.

21 серпня 2023 року адвокаткою Набоковою О. Г. подана апеляційна скарга на постанову судді від 13 липня 2023 року вже з клопотанням про поновлення строку з поважних причин, якими на її погляд є: відсутність повідомлення про слухання справи на адресу ОСОБА_1 , подача від її імені апеляційної скарги адвокаткою Дорошкевич О. Л., з якою ОСОБА_1 договір на надання правової допомоги не укладала та отримання копії судового рішення лише 14 серпня 2023 року.

Таким чином захисницею подана апеляційна скарга поза межами строку встановленого статтею 294 КУпАП.

За наведеного, оцінюючи обставини звернення захисниці ОСОБА_1 адвокатки Набокової О. Г. з клопотанням про поновлення строків на апеляційне оскарження нею постанови судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13 липня 2023 року з посиланням на дату отримання її копії, такими, що не враховують наведені вище висновки ЄСПЛ, положення статті 294 КУпАП України, якою встановлені строки звернення до апеляційного суду, і які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого перегляду судового рішення у справах про адміністративні правопорушення, зокрема поновлення за поважних причин порушених прав заявника, який, передусім, повинен діяти добросовісно.

Тому суд враховує те, що особі, яка притягнута до адміністративної відповідальності, було достеменно відомо про складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та надсилання його на розгляд суду, в засіданнях якого вона участі не приймала, незважаючи на її належне повідомлення. При тому її захисниці на час розгляду справи в суді першої інстанції було відомо не лише про час призначених судових засідань, але і про винесення постанови судді, яку на сьогодні оскаржує інша захисниця. Посилання на оскарження вперше постанови адвокаткою, з якою у ОСОБА_1 не було домовленості на надання правової допомоги, виглядає не лише сумнівно, а і спростовується наданими адвокатками Зубченко С. В. та Дорошевич О. В. копіями документів у відповідності до статті 271 КУпАП про підтвердження своїх повноважень. З огляду на ці обставини ОСОБА_1 та її захисниці: Зубченко С. В., Дорошкевич О. Л., Набокова О. Г. не скористалися своїм правом добросовісно, не діяли розсудливо, тривалий час не цікавилися рухом справи або наслідками її розгляду. ОСОБА_1 зайняла пасивну позицію очікування та при отриманні особисто копії постанови судді поштою, яка своєчасно була надіслана за її місцем мешкання, уклала новий договір на надання професійної правової допомоги з адвокаткою Набоковою О. Г., яка посилаючись саме на дату отримання копії процесуального документу суду, як поважні причини пропуску строку, подала з порушенням вимог статті 294 КУпАП, апеляційну скаргу лише 21 серпня 2023 року, тобто подала скаргу з порушенням процесуального 10-ти денного строку, не навивши жодних поважних причин.

Посилання на незнання про порушення своїх прав через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку, за практикою ЄСПЛ, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Такими же є і доводи про переїзд ОСОБА_1 в період розгляду справи з квартири АДРЕСА_2 до квартири АДРЕСА_3 за тією ж адресою, про обставини чого вона нібито повідомляла свою захисницю, яка представляла її інтереси у суді першої інстанції. Однак такі дані на момент подачі першої апеляційної скарги апеляційному суду адвокатками, які діяли в інтересах ОСОБА_1 не повідомлялися, та не перешкоджали отриманню особисто нею судових рішень, направлених за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді.

За наведених обставин та аналізуючи норми процесуального права, які регулюють вирішення питання про поновлення строку на право апеляційного оскарження постанови суду, апеляційний суд вважає, що апелянткою, яка є фахівцем у галузі права, та повинна розуміти порядок та строки, які регулюються виключно нормами КУпАП, пропущений десятиденний строк, передбачений на оскарження постанови в справах про адміністративні правопорушення, а наведені нею причини, які перешкодили їй в передбачений законом строк подати апеляційну скаргу не є поважними, оскільки нею подана апеляційна скарга невчасно без об`єктивних на то причин.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду апелянткою був пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захисниці ОСОБА_1 адвокатці Набоковій О. Г. в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу з додатками невідкладно повернути ОСОБА_3 .

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова