Справа № 735/658/23 Головуючий у 1 інстанції Грушко О. П.
Провадження № 33/4823/963/23
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участю захисника адвоката Зощенка В.В.,

особи, що притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Коропського районного суду Чернігівської області від 16 листопада 2023 року,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одружена,

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

За ст. 124 КУпАП провадження у справі закрито на підставі ст.ст. 38, 247 КУпАП.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 536,80 грн.

Місцевим судом встановлено, що 03 липня 2023 року, близько 18 год. 00 хв., між населеними пунктами с. Рождественське та смт. Короп, ОСОБА_1 керувала скутером DEFSANT, б.н., з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилась, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Крім того, 03 липня 2023 року, близько 18 год. 00 хв., між населеними пунктами с. Рождественське та смт. Короп, ОСОБА_1 керувала скутером DEFSANT, б.н., не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки, у результаті чого здійснила падіння на асфальт, чим порушила п.п. 12.1 Правил дорожнього руху, в результаті дорожньо-транспортної пригоди жертв та травмованих немає.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну, необґрунтовану та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в її діях складу даних адміністративних правопорушень. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова винесена із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд формально підійшов до розгляду справи та не об`єктивно і не в повному обсязі дослідив матеріали справи. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів керування нею скутером та падіння на асфальт. Стверджує, що того дня, їхала в стані алкогольного сп`яніння на велосипеді, зі своїм колегою по роботі та під час руху не впоралась з керуванням і вони впали на асфальт, та не має ніякого відношення до керування скутером, який взагалі їй не належить у власності чи користуванні. При цьому вказує, що працівниками поліції їй не було роз`яснено процесуальні права та не надано можливості скористатися правом на допомогу адвоката, чим було порушено право на захист. Посилається на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення, який складено по факту керування нею транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння мають місце виправлення, що свідчить про фальсифікацію доказів. Акцентує увагу на тому, що після ДТП і отриманих тілесних ушкоджень, вона перебувала у шоковому стані, і не усвідомлювала, що саме підписує де їй вказували працівники поліції. Також ставить під сумнів схему місця ДТП та вказує, що відеозапис не є безперервним та не відображає усіх обставин даної події. Окрім цього, зазначає, що вона посвідчення водія взагалі не отримувала, а тому, стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк місцевим судом не могло бути застосовано.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Зощенка В.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, повинно бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таких вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

У відповідності до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою провину не визнала та надала пояснення, аналогічні наданим в суді першої інстанції, що їхала з ОСОБА_2 на велосипеді, на багажнику, а він за кермом. Перед поїздкою вживали алкогольні напої. На трасі упали. Біля них зупинився автомобіль з військовими, які надали медичну допомогу та викликали «швидку».

До таких пояснень ОСОБА_1 апеляційний суд відноситься критично та вважає їх такими, які надані суду задля уникнення адміністративної відповідальності за вчинене.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 КУпАП за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень підтверджується даними що містяться у досліджених судом доказах.

Викладені у протоколах відомості ОСОБА_1 власноручно підтвердила своїм підписом та особисто в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначила, що надасть такі у суді.

Отже, протоколи про адміністративне правопорушення є документами, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Посилання апелянта на відсутність доказів керування ОСОБА_1 скутером, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно відеозапису працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 надає чіткі відповіді працівникам поліції. Зокрема, розповідає, що перед поїздкою вона вживала алкогольні напої і в ході поїздки помінялися з ОСОБА_2 місцями, вона сіла за кермо скутера, але під час руху не справилася з керуванням і вони впали на асфальт. Потім біля них зупинилися військові і допомогли. Військові забрали з собою скутер. При цьому ОСОБА_1 неодноразово повторювала, що за кермом скутера (мотоцикла) під час падіння була вона, перебуваючи у нетверезому стані. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального засобу або в медичному закладі категорично відмовилася.

Твердження захисника про те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом, так як відеофіксація не здійснювалася безперервно, є непереконливим, оскільки вказаний відеозапис є лише одним із доказів на підтвердження даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному повноважною на те особою.

Також, на відеозаписі чітко зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, у тому числі у медичному закладі, та підтвердження нею обставин керування скутером після вживання алкогольних напоїв та спричинення ДТП і підстави піддавати сумніву зміст даного відеозапису відсутні. При цьому відео фіксацію було здійснено на службові цифрову камеру, про що свідчить відповідний запис у протоколі, що спростовує посилання захисника на використання при відеозаписі поліцейським власного телефону.

Крім того, доводи апелянта про не роз`яснення ОСОБА_1 її прав, зокрема на правову допомогу прямо спростовуються вказаним відеозаписом, згідно якого їй було роз`яснення відповідні права, в тому числі і на правову допомогу.

Обставини викладені у протоколах про адміністративні правопорушення також було підтверджено ОСОБА_1 у поясненнях доданих до відповідних протоколів.

Посилання апелянта, що у протоколі про адміністративне правопорушення, який складено по факту керування нею транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння мають місце виправлення, апеляційний суд не може визнати обґрунтованим, оскільки відповідний протокол містить чітке зазначення пункту ПДР України (п.2.5), недотримання якого і ставиться в провину ОСОБА_1 та перелік виявлених ознак алкогольного сп`яніння.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виконання вимог поліцейського пройти огляд є обов`язком водія, який після проведення огляду та у разі незгоди з вимогами пройти такий огляд мав усі підстави оскаржити дії поліцейського у визначеному Законом порядку.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівника поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначала, із заявами про неправильність дій чи порушення її прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 КпАП України, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

При цьому, викладені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу інкримінованих їй адміністративних правопорушень не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищевикладеним, а матеріали справи містять докази, які підтверджують порушення нею п. 2.5 та п. 12.1 ПДР України та відповідно вчинення адміністративних правопорушень, а тому рішення в цій частині є законним обґрунтованим та вмотивованим.

Крім того, висновок суду про закриття провадження у справі частині адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є таким, що відповідає положенням ч.2 ст. 38 та п.7 ст. 247 КУпАП.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_3 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вона, керуючи транспортним засобом, відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушила п.2.5 ПДР України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

За змістом частини 1 статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із аналізу вищевказаної норми закону убачається, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу поєднаного із позбавленням права керування транспортними засобами.

Відсутність у порушника посвідчення водія не є реабілітуючою обставиною при накладенні адмінстягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка не передбачає альтернативної відповідальності за вчинення такого правопорушення.

Тобто, законодавець не передбачає можливості призначення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим, доводи захисту в цій частині також позбавлені підстав.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, її особи, ступеня вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Коропського районного суду Чернігівської області від 16 листопада 2023 року відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач