КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/2275/2023
Справа 756/2214/23
Головуючий в суді І інстанції Луценко О.М.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 липня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю захисника Вознюка В`ячеслава Анатолійовича, розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Вознюка В`ячеслава Анатолійовича на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 22 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 10,9 та 2.5 ПДР та скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 22 березня 2023 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 10.9 та 2.5 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 536,80 грн. на користь держави.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 27 січня 2023 року о 23 годині 02 хвилин, керуючи транспортним засобом MAN TGA SCHWARZMU д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Богатирська, 3, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб SCHMITZ SКO24 д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , 27 січня 2023 року о 23 годині 02 хвилин керував транспортним засобом MAN TGA 18.430 д.н.з. НОМЕР_3 в м. Києві по вул. Богатирська, 3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, мова нерозбірлива, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків та відеокамери, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі захисника Вознюка В.А., поданій 30 березня 2023 року засобами поштового зв`язку, указано на необґрунтованість постанови, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Наводив зміст ст. 62, 63 Конституції України, ст. 7, 245, 252, 280, 238, 245, 280, 251, 256, 266, 33 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735), Інструкцію з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція № 1026).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що всупереч вимогам законодавства в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизована суть адміністративного правопорушення, а саме не вказано, за яких підстав поліцейський вважав, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки не зазначено, які саме ознаки сп`яніння виявлені в нього згідно Інструкції № 1452/735. ОСОБА_1 повідомляв поліцейським на місці складання відносно нього протоколу та в суді першої інстанції, що він не керував транспортним засобом у стані сп`яніння, поліцейськими зупинений не був, і доказів керування ним транспортним засобом матеріали справи не містять.

Вказував, що відеоматеріали, долучені до матеріалів справи, не містять безперервної фіксації подій, тобто уповноваженою особою до протоколу до адміністративне правопорушення не додано безперервний відеозапис з нагрудної камери, що свідчить про зміну відеозапису особою, яка копіювала відеозапис, що прямо заборонено Інструкцією № 1026. Також зазначений відеозапис не містить факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а лише відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці події (а не зупинки) на приладі Драгер, ОСОБА_1 аргументує це тим, що він не керував транспортним засобом. Однак, в порушення ч. 7 розділу І Інструкції № 1452/735 працівником поліції не було запропоновано та не було доставлено ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Вважав, що наявні в матеріалах справи пояснення свідків необхідно оцінювати критично, оскільки вони надруковані на заздалегідь підготовлених бланках, а відтак не відтворюють суб`єктивно сприйнятих свідками обставин та не підтверджують відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Одночасно свідок ОСОБА_2 є водієм автомобіля, який зазнав ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тобто є потерпілим в справі про ДТП. Разом з цим, він є свідком в іншій справі, а саме про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Разом із тим, відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви, тобто, ОСОБА_2 не може бути свідком в даній справі.

Вказував, що законодавством передбачений порядок направлення водія на огляд, форма цього направлення. Наявність направлення є важливим документом, оскільки достовірно визначає місце, час його видачі, тобто доводить час скоєння відмови від медичного огляду (в разі такої), що підлягає доказуванню, і є складовою змісту протоколу, визначеною ст. 256 КУпАП. Однак, направлення ОСОБА_1 не видавалось, про його складання повідомлено не було.

Крім того, всупереч ст. 265-2, 266 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, здійснили тимчасове затримання транспортного засобу.

Крім того, п. 4 розділу 7 Інструкції № 1376 передбачено, що поліцейський, який готує матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративне правопорушення, передбаченими ч. 2 та 3 ст. 130 КУпАП - довідку про належність транспортного засобу, чого зроблено не було. Також у протоколі обов`язково мають бути зазначені та долучені до нього відомості про наявність чи відсутність у порушника посвідчення водія, у разі непред`явлення посвідчення на місці зупинки інформація про наявність чи відсутність їх у особи має бути перевірена через відповідні інформаційні бази.

Посилався на ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практику ЄСПЛ у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", "Карелін проти Росії".

На підставі вищевикладеного просив скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 22 березня 2023 року та закрити провадження в справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи апеляційним судом захисником Вознюком В.А. було додатково надано протокол опитування особи за її згодою від 23 червня 2023 року, згідно якого ним як адвокатом було опитано ОСОБА_3 , який пояснив, що 27 січня 2023 року він перебував у м. Києві по вул. Богатирська, 3, а саме на парковці біля заводу «Оболонь». Він спав в робочій машині DAF д.н.з. НОМЕР_4 . Приблизно о 23:30 йому на мобільний телефон зателефонував колега ОСОБА_2 та повідомив, що в його причіп від фури, яка перебувала на парковці, в`їхав інший причіп від фури MAN д.н.з. НОМЕР_3 . Вийшовши з свого авто, він побачив, що на причепі автомобіля ОСОБА_2 є пошкодження. Також він побачив пошкодження на причепі автомобілі MAN д.н.з. НОМЕР_3 , який стояв неподалік від автомобіля ОСОБА_2 . Хто був за кермом на момент ДТП, він не бачив. Потім приїхала поліція і почали складати матеріали ДТП, а саме схему, пояснення, протокол. В автомобілі MAN д.н.з. НОМЕР_3 спав ОСОБА_1 . Ні він, ні ОСОБА_2 , ні поліція не бачили, хто був за кермом автомобіля MAN д.н.з. НОМЕР_3 . Потім вже вони дізнались, що причіп відчепився і скотився на причіп ОСОБА_2 , або автівка з причіпом зкотилась. Тобто, на момент ДТП автомобілем ніхто не керував. Також при ньому не проводився огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, при ньому йому не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, документи він підписував, але поліцейські не давали їх прочитати. Він і ОСОБА_2 думали, що це документи по ДТП, відповідно до яких причіп ОСОБА_1 скотився на причіп автомобіля ОСОБА_2 , який також спав і не бачив ні моменту того, як скотився автомобіль, і також не бачив ОСОБА_3 , оскільки вони спали, вже по факту ОСОБА_2 викликав поліцію.

Також під час апеляційного розгляду справи 10.07.2023 року судом був допитаний як свідок інспектор управління патрульної поліції у місті Києві ОСОБА_10 , який в судовому засіданні підтвердив ті обставини, що було повідомлення на «102» від учасника дорожньо-транспортної пригоди, що одна фура в`їхала в другу фуру на стоянці біля заводу «Оболонь», за викликом разом з іншими поліцейськими прибув на місце ДТП; потерпілий сказав, що друга фура в`їхала в його машину. Підтвердив обставини складання протоколів та схеми ДТП, вказував, що дійсно водій ОСОБА_1 , який знаходився в кабіні автомобіля із явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, також вказував, що на схемі зафіксовано автомобілі в положенні, яке було на час їх прибуття на місце ДТП.

Також 24 липня 2023 року до суду в електронній формі надійшли пояснення ОСОБА_2 , надані 23 липня 2023 року, згідно яких 27 січня 2023 року він перебував у м. Києві по вул. Богатирська 3, а саме на парковці біля заводу Оболонь. Він спав у робочій машині д.н.з. НОМЕР_5 . Приблизно о 23:00 він прокинувся він звуку, схожого на удар, вийшовши з машини, побачив, що причіп від машини в`їхав в його причіп від машини. А саме, він був на фурі з причіпом і інша машина була з причіпом. Водія тієї машини MAN д.н.з. НОМЕР_3 він не бачив. Він не бачив, щоб хтось керував тією машиною, оскільки він спав. Він подзвонив своєму колезі по роботі ОСОБА_3 , так як він теж там був. Вони дивились в кабіну, але за кермом нікого не було, скоріш за все, машина не була поставлена на ручний тормоз і скотилась на авто, яким він керував. Потім приїхали поліцейські. Чув від них, що водій тієї машини ОСОБА_1 в машині спить. Він не знає, чи пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння чи ні, його при цьому не було і його не запрошували бути понятим чи свідком при огляді ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Поліцейські складали якісь документи, він думав, що схему та протокол про ДТП. Йому та іншому свідку ОСОБА_3 дали підписати документи, але прочитати їх не дали.

Вислухавши пояснення захисника Вознюка В.А., які подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Відповідно до п. 10.9 ПДР під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту вини ОСОБА_1 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 442684 від 28 січня 2023 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала (а. с. 3);

схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано положення транспортних засобів після їх зіткнення, зокрема MAN TGA 18.430 д.н.з. НОМЕР_3 , причіп SCHWARZMU д.н.з. НОМЕР_1 , та DAF XF 10S.460 д.н.з. НОМЕР_6 , причіп SCHMITZ SКO24 д.н.з. НОМЕР_2 , (а. с. 4);

письмовим поясненнями водія ОСОБА_2 , який пояснив, що 28 січня 2023 року він прибув по адресі вул. Богатирська, 3, став на стоянку відпочивати, відчув поштовх та вийшов. З салону автомобіля побачив, що автомобіль МАН з напівпричепом, рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на напівпричіп його автомобіля (а. с. 5);

поясненнями водія ОСОБА_2 , зафіксованими на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, згідно яких, спочатку автомобіль MAN знаходився на стоянці в одному місці, потім інший невстановлений транспортний засіб, який в подальшому залишив місце пригоди, зачепив автомобіль ОСОБА_1 , який після цього почав їздити і під час руху заднім ходом здійснив зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 , який у цей час припаркувався;

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6466491 від 28 січня 2023 року, згідно якої ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом TGA 18.430 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Богатирська, 3 в м. Києві при настанні ДТП не виставив знак аварійної зупинки, та не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП (а. с. 8).

Вищевказані докази дозволяють в повній мірі відтворити обставини дорожньо-транспортної пригоди та є достатніми для встановлення в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.9 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками у виді спричинення механічних пошкоджень транспортним засобам, оскільки ОСОБА_1 , рухаючись заднім ходом, не повинен був створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, і для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб, однак не зробив цього.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду не має. Сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиції ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд приймає до уваги, що доводи апеляційної скарги зосереджені на незгоді апелянта зі встановленням вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і не містять аргументів, в яких захисник Вознюк В.А. спростовує висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд також враховує, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6466491 від 28 січня 2023 року ОСОБА_1 не оскаржував.

Оцінюючи правильність висновків суду першої інстанції в частині встановлення вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, в сукупності з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 442683 від 28 січня 2023 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала (а. с. 2);

відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського (а. с. 9);

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначили, що 28 січня 2023 року о 00:03 ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом MAN TGA 18.430 д.н.з. НОМЕР_3 з ознаками алкогольного сп`яніння, у їх відсутності відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, від підпису матеріалів та був ознайомлений з часом та місцем розгляду справи (а. с. 6);

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого в результаті огляду, проведеного поліцейським, у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, мова нерозбірлива, огляд за допомогою спеціального технічного засобу або в медичному закладі не проводився (а. с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Доводи апеляційної скарги, що всупереч вимогам законодавства в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизована суть адміністративного правопорушення, а саме не вказано, за яких підстав поліцейський вважав, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки не зазначено, які саме ознаки сп`яніння виявлені в нього згідно Інструкції № 1452/735, спростовуються змістом самого протоколу ААД № 442683 від 28 січня 2023 року, в якому зазначено, що у ОСОБА_1 встановлено наявність наступних ознак алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, мова нерозбірлива.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається і судом першої інстанції перевірено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку і така відмова зафіксована поліцейським на відеокамеру та засвідчена підписами свідків.

Переглянутий відеозапис події, зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 в нецензурній формі дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що йому було запропоновано працівником поліції, ця відмова є зрозумілою і категоричною, що не передбачає двозначного трактування.

Доводи апеляційної скарги, що відеоматеріали, долучені до матеріалів справи, не містять безперервної фіксації подій і є недопустимими доказами, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані, виходячи з наступного.

У пункті 5 Розділу ІІ, пункті 1 Розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, зазначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам. Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Дійсно, відеозапис підтверджує, що камера працювала не безперервно. Разом з тим, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 442683 від 28 січня 2023 року, а саме відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, безперервно зафіксована на відеозаписі, що узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 поліцейськими зупинений не був, і доказів керування ним транспортним засобом матеріали справи не містять, апеляційний суд враховує, що підставою для пропозиції проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння було те, що ОСОБА_1 , 27 січня 2023 року о 23 годині 02 хвилин, керуючи транспортним засобом в м. Києві по вул. Богатирська, 3, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Крім того, дані обставини про керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтвердив потерпілий ОСОБА_2 на відеозаписі, долученому до матеріалів справи.

Неспроможними є доводи захисника Вознюка В.А. про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, ДТП сталося в зв`язку із тим, що автомобіль або причіп автомобіля скотилися, тобто автівкою ніхто не керував, такі пояснення спростовуються схемою ДТП, де зафіксоване розташування автомобілів після ДТП на певній відстані один від одного, при цьому окремо причепа на схемі не зафіксовано, відстань між автомобілями свідчить про те, що після зіткнення автомобіль під керуванням ОСОБА_1 від`їхав на певну відстань від іншої автівки.

Доводи апеляційної скарги в частині упередженості свідків, які були присутні під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, зокрема водія ОСОБА_2 , є неспроможними, враховуючи, що під час оформлення працівниками поліції матеріалів відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП застосовувалися також технічні засоби відеозапису відповідно до ст. 266 КУпАП.

Крім того, згідно ст. 269 КУпАП, потерпілого може бути опитано як свідка відповідно до статті 272 цього Кодексу.

Та обставина, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , хоча і є фактично заповненими формулярами, однак сама по собі, ця обставина не може свідчити про недопустимість пояснень цих свідків у якості доказу. Суд у цій частині зважає на те, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 узгоджуються із відеозаписом з місця події та іншими доказами.

Натомість, пояснення свідків ОСОБА_2 від 23 липня 2023 року та ОСОБА_3 від 23 червня 2023 року, надані під час розгляду справи апеляційним судом, не узгоджуються як з наданими ними раніше поясненнями, так і з іншими доказами, наявними у справі, містять припущення свідків щодо фактичних обставин справи, а отже не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 в скоєнні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги, що відеозапис містить відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці події (а не зупинки) на приладі Драгер і в порушення ч. 7 розділу І Інструкції № 1452/735 працівником поліції не було запропоновано та не було доставлено ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Із відеозапису вбачається, що поліцейський о 00:02:15 запропонував пройти ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого останній відмовився, форма та зміст висловленої відмови в нецензурній формі не допускали двозначного її трактування. Апеляційний суд враховує, що таке узагальнене формулювання включає в себе як проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, так і в медичному закладі.

Крім того, на а. с. 7 наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного відносно ОСОБА_1 28 січня 2023 року о 00:02, що спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи даного доказу.

Посилання захисника на те, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не здійснили при цьому тимчасове затримання транспортного засобу, не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки не впливає на доведеність його вини у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, і відсутність таких відомостей в матеріалах справи жодним чином не впливає на законність прийнятого судом рішення.

Є неспроможними та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що у протоколі обов`язково мають бути зазначені та долучені до нього відомості про наявність чи відсутність у порушника посвідчення водія, у разі непред`явлення посвідчення на місці зупинки інформація про наявність чи відсутність їх у особи має бути перевірена через відповідні інформаційні бази. Так, в протоколі ААД № 442683 зазначено, що ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_7 згідно додатку "Дія", а на а. с. 9 додатково наявний витяг з інформаційної бази щодо цього посвідчення, зокрема термін його дії, категорії, дані про водія.

Апеляційний суд відхиляє необґрунтовані доводи апеляційної скарги щодо недотримання при складанні адміністративних матеріалів вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, з огляду на те, що тих положень, які захисник вважав порушеними (відсутність довідки про повторність вчинення адміністративного правопорушення), зазначена Інструкція не містить взагалі.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що з наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, дійсно відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення (ч. 1 ст. 130 КУпАП), належним чином мотивувавши своє рішення.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п. 10.9 та 2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Апеляційний суд враховує, що апеляційна скарга не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, при винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

За таких обставин постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 22 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Вознюка В`ячеслава Анатолійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 22 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 10,9 та 2.5 ПДР та скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.