Справа № 201/7498/23
Провадження № 3/201/2848/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВП № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором патрульної поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , відповідно до якого останній 05 червня 2023 року о 22 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем «Фольксваген», д/н НОМЕР_1 , рухався в районі електроопори № 155 по вул. Набережна Перемоги м. Дніпрі, де, при виникненні небезпеки, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого відбулось зіткнення з попутним попереду мотоциклом «Ямаха», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, крім того тілесних ушкоджень зазнав водій ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що в час та місці, зазначені в протоколі, керуючи автомобілем «Фольксваген», він рухався третьою смугою по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі з дозволеною швидкістю, водночас позаду нього по крайній правій смузі слідував водій мотоцикла «Ямаха». Перед світлофором, в районі зупинки громадського транспорту, що біля ресторану «Хутір», коли він перестроївся в крайню праву смугу, то водій ОСОБА_2 почав його випередження без попереднього подання світлових покажчиків повороту, після чого той різко перестроївся за його напрямком, чим для нього було створено аварійну обстановку, а тому він був вимушений екстрено гальмувати, однак все відбулось в безпосередній близькості і він не встиг зупинитись.

Водій ОСОБА_2 під час судового розгляду пояснив, що він рухався по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі правою крайньою смугою зі швидкістю приблизно 100-120 км/год, при цьому він не перестроювався в суміжні смуги, а лише змінював траєкторію в межах однієї і тієї ж смуги, оскільки на ній, правіше до краю проїзної частини, були напливи, однак проїхавши їх, він обрав середину крайньої правої смуги і рухався так десь 500 метрів, після чого, в районі зупинки громадського транспорту, він скинув газ, в результаті чого швидкість знизилась до 80-90 км/год, і в цей момент він відчув удар у задню частину, керованого ним мотоциклу, від чого впав на землю.

Допитана під час розгляду справи зі сторони водія ОСОБА_1 свідок ОСОБА_3 повідомила суду, що вона стала очевидцем пригоди, оскільки в цей день та час рухалась на передньому пасажирському місці в автомобілі під керуванням водія ОСОБА_1 , який слідував зі швидкістю приблизно 50 км/год по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі. При цьому під час руху водій ОСОБА_1 перестроївся зліва на крайню праву смугу, де позаду рухався водій мотоцикла «Ямаха», який потім раптово їх випередив та перестроївся перед ними, різко гальмуючи, у зв`язку з чим вони стали екстрено гальмувати, однак уникнути зіткнення було неможливо.

Допитаний під час розгляду справи зі сторони водія ОСОБА_2 свідок ОСОБА_4 повідомив суду, що в день та місці пригоди вони рухались колоною транспортних засобів, при цьому він слідував лівіше, а ОСОБА_2 по правій крайній смузі на відстані приблизно 150-200 метрів попереду нього. В цей момент він побачив як попереду водій автомобіля «Фольксваген» став перестроюватись з третьої на крайню праву смугу, при цьому покажчик повороту на цьому автомобілі після перестроювання продовжував працювати, як він зрозумів для повороту праворуч, після чого на правій крайній смузі відбулось зіткнення між мотоциклом «Ямаха», під керуванням його знайомого ОСОБА_2 , з вищевказаним автомобілем «Фольксваген», під керуванням водія ОСОБА_1 . При цьому він не бачив чи гальмував або збільшував швидкість перед зіткненням автомобіль «Фольксваген». На його думку водій ОСОБА_1 збільшував швидкість, водночас водій ОСОБА_2 не зупинявся, а теж рухався на швидкості, оскільки, якщо б ОСОБА_2 гальмував, то останній перекинувся би через кузов автомобіля «Фольксваген», що наближався позаду. Крім того, на його думку, ОСОБА_2 не міг створювати небезпеки для ОСОБА_1 , оскільки мотоцикл «Ямаха» слідував прямо та не змінював напрямку руху.

Дослідивши під час судового розгляду позиції учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також надані останніми докази, ознайомившись з матеріалами справи, суд доходить висновку про те, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки доказів зібраних в дану справу не достатньо для того щоб зробити однозначний висновок щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в якому обвинувачується останній.

Так, згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є: будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому обов`язок щодо збирання таких доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З метою збирання доказів на співробітників поліції покладається обов`язок, відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, долучати до протоколу про адміністративне правопорушення: схему місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; пояснення учасників пригоди та свідків; показання технічних приладів; показання засобів фото- та/або відеоспостереження; інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 265902 від 15 червня 2023 року дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Однак, при дослідженні матеріалів даної справи судом не було встановлено належних та допустимих доказів на підставі яких, поза розумним сумнівом, що є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною, може бути зроблений висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, що ставиться йому у вину складеним стосовно нього протоколом, зокрема будь-яких доказів, які безпосередньо вказують на обставини, що підлягають доказування у даній справі та у своїй сукупності вказують на причинно-наслідковий зв`язок дій останнього з наслідками, що настали, немає. Так зібраними доказами у цій справі не спростовується позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідно до якої, він не порушував правил дорожнього руху та екстрено гальмував лише вимушено, через створену попереду нього раптову небезпеку від дій водія ОСОБА_2 , який несподівано перестроївся перед ним та став різко гальмувати в безпосередній близькості, чим було створено аварійну обстановку.

Водночас показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були допитані за клопотанням сторін процесу, суд не може використати для перевірки вищевикладених доводів, поклавши їх в основу прийнятого рішення, оскільки повідомлені останніми у судовому засіданні відомості суперечать одні одним, є взаємовиключними та не зіставляються з іншими доказами, окрім тих, які були надані тією стороною процесу, за клопотанням якої вони були допитані. Таким чином повідомлені вказаними свідками фактичні дані не можуть бути підтверджені або спростовані зібраними доказами, а отже це свідчить про їх недопустимість в цій справі, оскільки вони не можуть бути перевірені на правдивість та достовірність під час судового розгляду. Крім того необхідно зауважити, що в поясненнях свідків переважно викладена лише їх власна думка щодо причин цього ДТП, разом з цим свідками не було конкретизовано механізм цієї пригоди, а лише загально описано її наслідки, а тому такі показання є оціночними судженнями, а не фактами, які на відміну від попередніх можливо довести або перевірити, а тому, слід вважати пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що лише спрямовані на підтвердження позицій сторін процесу, за клопотанням яких вони були допитані, а не такими, що спрямовані на встановлення істини по справі.

Разом з тим письмові покази свідка ОСОБА_5 , що були відібрані патрульними поліції під час оформлення матеріалів даної справи, суд не може покласти в основу прийнятого рішення, оскільки повідомлені ним обставини не можуть бути перевірені на достовірність безпосередньо під час судового розгляду. Вказаний свідок на виклик до суду не прибув, а також не повідомив про причини своєї неявки, водночас сторони процесу на повторному виклику не наполягали, що в умовах необхідності дотримання судом принципу безпосередності дослідження доказів виключає можливість їх оцінки, а тому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, не приводить такі показання.

Враховуючи спірність даних обставин, оскільки одна зі сторін процесу водій ОСОБА_1 стверджує, що йому було створено аварійну обстановку, яку спричинили раптові дія іншого водія ОСОБА_2 , який став різко гальмувати попереду нього в безпосередній близькості, а інша сторона процесу водій ОСОБА_2 стверджує, що він не здійснював екстрене гальмування, а навпаки рухався на великій швидкості, навіть після того як скинув газ приблизно до 80-90 км/год, після чого на нього здійснив наїзд автомобіль «Фольксваген», а також вичерпання процесуальних джерел доказів для перевірки таких позиції сторін процесу, то суд в даній ситуації не може прийти до однозначного висновку щодо винуватості водія ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження транспортних засобів, оскільки в залежності від протиправності дій одного водія, залежала поведінка іншого водія.

Таким чином сукупність представлених доказів не виключає ймовірну можливість настання цієї пригоди як за обставин, зазначених стороною захисту, при створенні для водія ОСОБА_1 аварійної обстановки, у якій останній був вимушений різко змінити швидкість та напрямок руху, що в даному випадку не охоплюється вимогами правил дорожнього руху, оскільки ці правил розраховані на звичайні прийоми керування транспортним засобом, а не в умовах коли їх наражають на небезпеку інші учасники руху своїми діями, так і за обставин, зазначених зі сторони потерпілого ОСОБА_2 , який повідомив, що різко не знижував швидкість, а лише відпустив ручку газу. За таких обставин з упевненістю неможливо стверджувати, що водій ОСОБА_1 при виникнення небезпеки для руху, яку останній об`єктивно був спроможний виявити, міг негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, а тому наявність сумніву про цей факт повинно трактуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так як протилежного не доведено матеріалами, зібраними патрульними поліції.

Підсумовуючи вищевикладене, а також даючи оцінку дослідженим вище доказам з точки зору критерія відповідності доведеності вини особи поза розумним сумнівом, суд вважає, що сукупність зібраних доказів є недостатньою та не взаємопов`язаною між собою для того щоб прийти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, що призвело до наслідків, які настали за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно останнього.

З огляду на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин, викладених у відповідному протоколі, а також виходячи з матеріалів наданих для розгляду, які були попередньо зібрані та належним чином процесуально закріплені уповноваженою на те посадовою особою, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості самостійно усунути недоліки, що виникли через суперечливість самого протоколу та відсутність відповідних матеріалів адміністративної справи, оскільки до повноважень суду не входить збирання доказів, їх вилучення або долучення іншим чином за власною ініціативою, при цьому перекладання на себе повноважень посадової особи уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення, в противному випадку, призведе до порушення судом принципу рівності сторін процесу.

В світлі даної ситуації, слід вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину ОСОБА_1 поліцією адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідальність за яке встановлюється за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , притягнутого за ст. 124 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя:В.М. Гончаренко