ПОСТАНОВА

Іменем України

26 липня 2023 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Воронков Д.В., розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч.2 ст. 172-15 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії А7014 № 42 від 15.07.2023 року слідує, що 17.07.2023 року під час контролю виконання бойового розпорядження про заборону використання особистого транспорту в не службових цілях та без погодження з командиром, було встановлено факт порушення цього розпорядження солдатом ОСОБА_1 .

Так, 11.07.2023 року, близько 12 години 00 хвилин, пересуваючись на особистому автотранспорті ГАЗ 3302 НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_1 , який проходить службу у 1 механізованому батальйоні в/ч НОМЕР_1 , був зупинений військовою поліцією під час проїзду блок поста «Брусіно» на околицях Слов`янська Донецької області. Вищевказаний солдат був у стані алкогольного сп`яніння і поліцією був складений відносно нього протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тим самим ОСОБА_1 порушив наказ командира в/ч НОМЕР_1 про повну заборону керувати та користуватися особистим транспортом, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.172-15 ч.2 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, що вбачається з особистого підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, та згідно судової повістки-повідомлення надісланої за допомогою SMS - повідомлення на його номер мобільного телефону, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказав що провину не визнає.

Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності ОСОБА_1 , що не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП та не порушує гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд зазначає, що на підтвердження провини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, зокрема щодо порушення ним наказу командира в/ч НОМЕР_1 про повну заборону керувати та користуватися особистим транспортом, а також про перебування у стані алкогольного сп`яніння та складання відносно нього протоколу по ст. 130 КУпАП, до суду були надані наступні докази, які були досліджені в судовому засіданні, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії А7014 № 42 від 15 липня 2023 року, складений за ч.2 ст. 172-15 КУпАП, письмові пояснення ОСОБА_1 та його військовий квиток.

З огляду на вищевказане суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Диспозиція ч.2 ст. 172-15 КУпАП передбачає покарання за недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Під недбалим ставленням до військової служби, на думку суду, слід розуміти невиконання або неналежне виконанні військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування.

Стаття 251 КУпАП визначає, що обов`язок доказування покладається на особу, уповноважену на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не додано наказу командира в/ч НОМЕР_1 на якій посадова особа посилається у протоколі та порушення якого інкримінується військовослужбовцю ОСОБА_1 , не зазначено вихідні дані, дату складання вказаного наказу, тощо. Крім того, матеріали справи не містять жодних відомостей про складання відносно ОСОБА_1 протоколу за ст. 130 КУпАП та документів на підтвердження права власної останнього на транспортний засіб ГАЗ 3302 НОМЕР_2 .

В свою чергу суддя не має право самостійно збирати докази.

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що транспортний засіб ГАЗ 3302 НОМЕР_2 йому не належить та за його кермом він не перебував. Крім того, останній в поясненнях стверджує, що подія мала місце 11.06.2023 року, а не 11.07.2023 року, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, який, як було встановлено судом, був складений 15.07.2023 року, в той час як контроль бойового розпорядження, щодо заборони використання транспорту, уповноваженою на складання протоколу особою, було проведено взагалі 17.07.2023 року, тобто пізніше ніж був складений сам протокол.

Сукупність зазначених вище часових суперечностей та невідповідностей виключають можливість доказування провини ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Відповідно до положень п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини порушника слід тлумачити на його користь, суд вважає, що вина ОСОБА_1 належним чином не доведена, а тому справу необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, керуючись ч.2 ст. 172-15; 283, 284, 285 КУпАП , суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 172-15 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Д.В. Воронков