П О С Т А Н О В А

Іменем України

11.07.2023 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

15.07.2022 року о 10.40 год. на вул. Симоненка, 11 у м. Львові ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21099», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкірного покриву обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Франківського районного суду м. Львова Гладишевої Х.В. від 23.11.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрано йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Вказана постанова скасована постановою Львівського апеляційного суду від 26.12.2022 року, матеріали справи направлено на новий судовий розгляд до Франківського районного суду м. Львова.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2023 року справу передано для розгляду судді Величку О.В.

Судові засідання з розгляду справи неодноразово відкладалися у зв`язку із поданням ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду справи та оголошенням таких клопотань в судових засіданнях захисником ОСОБА_1 - адвокатом Суптелем В.О. Зокрема, розгляд справи за клопотаннями сторони захисту відкладався 09.03.2023 року, 19.04.2023 року, 31.05.2023 року та 28.06.2023 року. Щоразу у своїх письмових заявах ОСОБА_1 як на підставу для відкладення розгляду справи посилався на те, що хворіє, однак, бажає надати особисті пояснення, та просив відкласти розгляд на тривалий час, а про можливість своєї явки він повідомить додатковою заявою, коли зможе. Наведене суд оцінює як обрану стороною захисту тактику затягування розгляду справи з метою закінчення строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст.38 КУпАП. В судовому засіданні 11.07.2023 року захисник Суптель В.О. в чергове просив відкласти розгляд справи, однак, у задоволенні такого клопотання сторони захисту було відмовлено з огляду на те, що воно свідчить про зловживання процесуальними правами, адже захисник щоразу прибував у судові засідання та перешкод для його безпосередньої участі у розгляді справи немає, він у встановленому законом порядку має належним чином підтверджені повноваження на здійснення захисту ОСОБА_1 . Крім цього, з доданих до клопотання ОСОБА_1 матеріалів, а саме виписки №8527 із медичної карти стаціонарного хворого, слідує, що останній 30.06.2023 року виписаний додому під нагляд дільничого невропатолога, відповідно, доводи про перебування на стаціонарному лікуванні на час проведення судового засідання відсутні.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Суптель В.О. вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, заперечив. Суду пояснив, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Окрім того, він просив працівників поліції дати йому можливість відвезти автозапчастини до місця призначення і повернутися назад, проте такі його прохання не були враховані. Більш того, в подальшому ОСОБА_1 , повернувшись на місце події і виявивши, що працівників поліції уже немає, самостійно звернувся до медичного закладу, однак, у проведенні огляду йому було відмовлено, оскільки він прибув без працівників поліції. З огляду на викладені обставини захисник просив закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доводи захисника, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього матеріали, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції частини 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, в тому числі, за відмову водія пройти у встановленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, проходження такого огляду на вимогу поліцейського є обов`язком водія, а не його правом. Наведене кореспондується з положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух», відповідно до яких водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Суд звертає увагу сторони захисту, що у даному випадку ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, обвинувачується власне у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння. Факт такої відмови підтверджений належними і допустимими доказами.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, доведена: протоколом серії ААД № 088942 від 15.07.2022 року; відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, здійсненим на виконання вимог ч.2 ст.266 КУпАП, яким підтверджується час та обставини вчинення правопорушення, викладені у зазначеному протоколі. Дані докази в своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_1 15.07.2022 року о 10.40 год. на вул. Симоненка, 11 у м. Львові дійсно відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Із дослідженого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що 15.07.2022 року близько 10.40 год. на вул.Симоненка, 11 у м.Львові ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. У зв`язку із виявленням працівником поліції у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, зокрема, запаху алкоголю з порожнини рота, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому, працівники поліції діяли у спосіб та в порядку, визначеними законом. Однак, ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, що зафіксовано на відеозаписі з нагрудних камер поліцейського та в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (файл clip0, часовий проміжок відеозапису із вказаного файлу 02:45-02:55).

При цьому, суд також враховує, що ОСОБА_1 на місці просив працівників поліції залагодити ситуацію, не скеровувати матеріали до суду, бо в нього в армії вже було два таких випадки, зазначав, що запах алкоголю "то таке" (файл clip0, часовий проміжок відеозапису із вказаного файлу 00:35-02:10). Після відмови від проходження огляду та оформлення адміністративного протоколу ОСОБА_1 заявив працівнику поліції що він уже тверезий (файл clip1, часовий проміжок відеозапису із вказаного файлу 02:58-03:06).

Оцінюючи вищевказані документи і пояснення, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого часиною 1 ст. 130 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Таким чином, суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Суд не приймає до уваги доводи захисника Суптеля В.О. про те, що ОСОБА_1 був позбавлений права продути "Драгер", адже такі повністю спростовуються наявними відеозаписами, на яких зафіксовано пропозицію пройти такий огляд (файл clip0, часовий проміжок відеозапису із вказаного файлу 02:45-02:55). У судовому засіданні захисник клопотав про виклик для допиту в якості свідка поліцейського, яким оформлялися адміністративні матеріали, для з`ясування того, чому пристрій "Драгер" не пропонувався ОСОБА_1 , проте, суд відмовив у задоволенні такого клопотання, оскільки, як зазначено вище, такі обставини можна чітко встановити із наявних відеозаписів.

Також суд вважає неспроможними аргументи захисту про те, що ОСОБА_1 поспішав і повинен був доставити автозапчастини до місця призначення, адже такі обставини не звільняють його від виконання покладених на водія транспортного засобу обов`язків.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: особу порушника, характер вчиненого ним правопорушення, яке становить підвищену загрозу заподіяння шкоди і посягає на громадську безпеку, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 1 ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Водночас з огляду на те, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є учасником бойових дій, на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" такий збір з останнього стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Величко О.В.