ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2023 Справа №607/16319/22

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , тимчасово не працює,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю: ОСОБА_1 , його захисника адвоката Семененка С.М., сурдоперекладача Карпюк О.В.,

УСТАНОВИВ:

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №388287 від 10 листопада 2022 року, складеного інспектором взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенантом поліції Баліцьким К.Б. 10 листопада 2022року о 01 год. 10 хв., - 09 листопада 2022 року об 23 год. 39 хв. водій ОСОБА_1 на вул. Тарнавського у м. Тернополі, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6810» ARCD-0524 (повірка дійсна до 19.07.2023) на табло якого висвітлило результат 1,04 % промілле, однак водій з вказаним результатом був не згідний. Після цього ОСОБА_1 було доставлено в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР, висновок лікарня №338 від 10 листопада 2022 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Попередньо від захисника ОСОБА_1 адвоката Семененко С.М. надійшли письмові пояснення, згідно з якими ОСОБА_1 вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнає, однак особисто надати покази в судовому засіданні не може, оскільки є глухонімим. Вказав, що ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи по слуху з дитинства. Відтак, останній не чув та не розумів питань, які намагалися задавати йому працівники поліції, не розумів змісту заявлених до нього вимог. Разом з тим, захисника чи перекладача під час складення протоколу працівниками поліції залучено не було. При цьому, оскільки ОСОБА_1 є особою з обмеженими можливостями, а саме з вадами мови та слуху, провадження по справі про адміністративне правопорушення, як і сам протокол про адміністративне правопорушення повинен був складений лише за участі захисника та/або перекладача, або особи, яка володіє технікою жестової мови для спілкування з особами з вадами слуху. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення складений з грубим порушенням права на захист ОСОБА_1 , оскільки вимоги щодо проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння були заявлені за відсутності захисника чи перекладача та були об`єктивно не зрозумілі для ОСОБА_1 , а тому є недопустимим доказом.

Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 09 листопада 2022 року об 23 год. 39 хв. транспортним засобом на вул. Тарнавського у м. Тернополі. Працівники поліції транспортний засіб під керування ОСОБА_1 не зупиняли та будь-яких порушень ПДР України останній не вчиняв.

Посилаючись на наведене, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , за допомогою сурдоперекладача, пояснив, що він є особою з вадами мови та слуху і розуміє лише мову жестів. Працівниками поліції при складенні відносно нього протоколу не залучено сурдоперекладача та не роз`яснено його прав. Крім цього, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, транспортним засобом за обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення у зазначений день та час не керував.

Захисника ОСОБА_1 адвокат Семененко С.М. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі з підстав, наведених у поданих письмових поясненнях.

Суд, оцінивши наявні у адміністративних матеріалах докази вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із вимогами частини 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Правилом статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП).

Вимогами статті 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Протокол про адміністративне правопорушення без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Окрім протоколу, у матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 130 КУпАП, із документів, котрі відповідно до статті 251 КУпАП можуть містити будь-які фактичні дані щодо події та можуть вважатись доказами у справі, наявні: відеозаписи з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери працівника поліції на СД-диску; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 10 листопада 2022 року, згідно з яким ОСОБА_1 10 листопада 2022 року об 00 год. 30 хв. перебував в стані алкогольного сп`яніння; роздруківка тестування на алкоголь про стан сп`яніння ОСОБА_1 , результат - 1,04 промілле; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, згідно з яким результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння позитивний 1,04 промілле; свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки «Alcotest 6810» чинне до 19 липня 2023 року; рапорт поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП капрала поліції Підлісного М.В. від 10 листопада 2022 року.

Із досліджених судом матеріалів відеофіксації з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери працівники поліції вбачається, що працівники поліції під`їхали до житлового будинку на вул. Тарнавського у м. Тернополі, де виявили ОСОБА_1 , який стояв біля припаркованого автомобіля. Після перевірки документів працівники поліції виявили у ОСОБА_1 наявність фізичних вад, а саме останній не розумів та не чув їх, оскільки є особою з вадами слуху та мовлення. Після цього працівниками поліції було запропоновано пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора Драгер, результат якого показав 1,04 промілле. Однак, працівники поліції дійшли висновку про те, що ОСОБА_1 не згідний з результатами проведеного огляд на місці та вирішили доставити його в медичний заклад для проведення такого огляду. Після проведеного огляду в медичному закладі працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, з досліджених відеозаписів не вбачається, що працівниками поліції було залучено сурдоперекладача, чи для ОСОБА_1 .

Оцінюючи ці матеріали через призму доводів захисту про те, що за описаних у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення обставин, ОСОБА_1 не керував у стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом у вказаний в протоколі час , та працівниками поліції при складанні адміністративних матеріалів не було залучено сурдопереклача для ОСОБА_1 , який є інвалідом з вадами слуху та мови, суд вважає за необхідне зазначити таке:

В силу вимог ч. 4 ст. 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з вимогами ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Судом установлено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є особою з вадами слуху та мови і розуміє лише мову жестів.

Вказані обставини підтверджуються довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №452976 від 21 серпня 2019 року та посвідчення серії НОМЕР_2 від 11 березня 2005 року.

Крім цього, у судовому засіданні зазначене підтвердив ОСОБА_1 , який давав пояснення мовою жестів, переклад яких здійснювався сурдоперекладачем ОСОБА_2 .

Однак, у протоколі не зазначено жодних відомостей про фізичні вади ОСОБА_1 та про складення протоколу за участю сурдоперекладача.

Із дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівника поліції встановлено, що патрульними при складені протокол про адміністративне правопорушення не було залучено сурдоперекладача для ОСОБА_1 , який в силу своїх фізичних вад не міг чути та розуміти працівників поліції.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою з вадами слуху та мови, а тому не розумів працівників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про нероз`яснення останньому його прав, передбачених ст. 268 КУпАП та про порушення працівниками поліції процедури складення адміністративних матеріалів відносно останнього, у тому числі порушення процедури проведення огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння.

Будь-які докази про те, що працівниками поліції забезпечено ОСОБА_1 сурдоперекладача, який володіє мовою жестів, в матеріалах справи відсутні.

Європейський Суд з прав людини має сталу практику щодо розгляду справ із дотриманням права на допомогу перекладача як однієї зі складових прав обвинуваченого на захист, у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд, що зафіксовано у декількох рішеннях цього Суду, зокрема: «В контексті права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст.6-3, підпункт (е) означає, що обвинувачений, який не розуміє мови, що використовується, або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права» (Справа Шабельник проти України, рішення від 19 лютого 2009 року).

Окрім цього, слід зазначити наступне.

Положення ч. 1 статті 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона зазначеного складу адміністративного правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані сп`яніння.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху транспорту, тобто вплив на органи керування транспортного засобу, що призвело до зміни його положення відносно початкового.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у цьому випадку є водії транспортного засобу.

У абзацах 3 та 4 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Пунктом 2 розділу І Інструкції визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вже зазначалось судом, із досліджених судом матеріалів відеофіксації з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери працівники поліції вбачається, що працівники поліції під`їхали до житлового будинку по вул. Тарнавського у м. Тернополі, де виявили ОСОБА_1 , який стояв біля припаркованого автомобіля (такого, що не здійснював рух). Після перевірки документів працівники поліції було запропоновано пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора Драгер, результат якого показав 1,04 промілле. Однак, працівники поліції дійшли висновку про те, що ОСОБА_1 не згідний з результатами проведеного огляд на місці та вирішили доставити його в медичний заклад для проведення такого огляду. Після проведеного огляду в медичному закладі працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, в матеріалах справи не містять доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначений у протоколі день та час.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, суд доходить висновку, що у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт керування ОСОБА_1 09 листопада 2022 року об 23 год. 39 хв. по вул. Тарнавського у м. Тернопіль транспортним засобом марки «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_1 , що виключає в його діях склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, суд доходить висновку, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №388287 від 10 листопада 2022 року обставини, щодо керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння не мають жодного доказового забезпечення.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі відповідної практики ЄСПЛ можна зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст. 6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок повністю покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який ... встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. З ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо. У рішенні у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Підсумовуючи наведене суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

За наведених обставин провадження у даній справі підлягає до закриття.

Керуючись частиною 1 статті 130, статтею 221, пунктом 1 частини 1 статті 247, статтями 266, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяЛ. М. Сливка