24.08.2023
Справа № 331/3776/23
Провадження № 3/331/1391/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Пивоварова Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працевлаштованого охоронцем на ЗТМК, РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -ВСТАНОВИВ:

31 травня 2023 року близько о 19 год. 20 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 скоїв домашнє насильство психологічного характеру, поводив себе агресивно та кричав по відношенню до доньки, чим завдав шкоду психічному здоров"ю потерпілої ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненому правопорушенні не визнав та зазначив, що він разом з донькою та колишньою дружиною мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . У кожної особи наявна своя кімната. 31 травня 2023 року він у своїй кімнаті відпочивав, однак колишня дружина зателефонувала на його мобільний телефон та почала його звинувачувати у різних проблемах, почалась словесна перепалка. Донька в цей момент знаходилась у своїй кімнаті та не підходила до нього, тому конфліктної ситуації не було. Далі, приїхали працівники поліції та почали складати протокол. Зауважує на тому, що він розлучився з дружиною у квітні 2023 року, однак колишня дружина та його донька хочуть, щоб він з`їхав з квартири, тому самі створюють конфлікти. Наголошує на тому, що він був тверезий та ніякого правопорушення не вчиняв.

Представник ОСОБА_1 адвокат Бичківський О.О. надав до суду клопотання про закриття провадження, в якому вказав, що працівником поліції до матеріалів справи не були додані докази перебування ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_3 в родинних стосунках. Поліцейськими під час складання протоколу не зібрано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів того, що ОСОБА_1 умисно злякав ОСОБА_3 , чим спричинив їй емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак завдав шкоди її психологічному здоров`ю. Крім того, поліцейськими під час складання протоколу допущено порушення вимог ст.256 КУпАП, оскільки в протоколі не зазначено, в чому полягає об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зокрема, щодо психологічного насильства відносно ОСОБА_3 та не зазначено, яка саме могла бути завдана шкода потерпілій. Додатково заперечив, щодо долучення до матеріалів справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських, оскільки даний доказ був витребуваний за ініціативою суду.

Представник потерпілої ОСОБА_3 адвокат Уткін О.Є. в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 наразі перебуває закордоном та з`явитись до суду не може. Крім того, зазначив, що конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розпочався ще 30 травня 2023 року. Зі слів ОСОБА_3 її батько перебував у стані алкогольного сп`яніння та висловлювався нецензурною лексикою в її бік. Через безпорадність вона вимушена була викликати поліцію. Зазначає, що на сьогоднішній день ОСОБА_3 не може користуватись своїм житлом, оскільки до теперішнього часу отримує погрози від невідомих осіб, що можно розцінити як заподіяння їй економічного насильства також. Після вказаних подій ОСОБА_3 довелося звернутися до психолога, оскільки її психічне здоров"я потребувало лікуванню та відновленню.

Потерпіла ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її представника, представника потерпілої, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, провина ОСОБА_1 достовірно підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 391825 від 31.05.2023 року, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 31.05.2023 року; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 31.05.2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 31.05.2023 року, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 31.05.2023, з якої вбачається, що інспектором сектору протидії домашньому насильству були встановлені факти того, що кривдник ОСОБА_1 схильний до сильних та/або постійних ревнощів та контролює більшу частину повсякденного життя постраждалої особи; залякував, переслідував або погрожував постраждалій особі; має алкогольну залежність або зловживає алкогольними напоями. Постраждалу особу турбує факт того, що кривдник останнім часом дуже агресивний в стані алкогольного сп`яніння.

На відеозаписі працівників поліції, продемонстрованому у судовому засіданні, зафіксовано як 31 травня 2023 року о 21:10 працівники патрульної поліції в квартирі вручають ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення.

Доводи захисника правопорушника адвоката Бичківського О.О. про недопустимість відеозапису як доказу, оскільки даний відеозапис всупереч вимог закону витребуваний судом, а не наданий управлінням патрульної поліції, є непереконливими, оскільки відповідно до положень ст. 278 КУпАП на суддю покладено обов`язок, серед іншого, вирішити питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали, а згідно з положеннями ст. 245 КУпАП на суд покладено обов`язок повно і об`єктивно з`ясувати обставини кожної справи. За таких обставин, встановивши, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ № 391825, працівниками поліції проводилась відеофіксація за допомогою бодікамери № 003669 суд, з дотриманням вимог ст. 245, 278 КУпАП, витребував відеозапис, зафіксований на бодікамери поліцейських, про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, та у подальшому оцінив зміст відеозапису у сукупності із іншими матеріалами справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що жодної конфліктної ситуації між ним та донькою не було, свідки адміністративного правопорушення відсутні, докази, які містяться в матеріалах справи є неналежними. Однак, суддя не погоджується з доводами правопорушника, оскільки з письмових пояснень ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи, вбачається що 31.05.2023 року близько о 19:20 годин ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно, кричав. Вона дуже злякалась та викликала поліцію. Крім того, згідно пояснень представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката Уткіна О.Є., ОСОБА_3 через порушення психологічного стану в результаті конфлікту із батьком змушена була звернутися до спеціаліста-психолога. Відповідно до висновку лікаря-психолога ОСОБА_3 має діагноз: Розлад адаптації з порушеннями емоцій, дослідження виявило у останньої труднощі адаптації у вигляді тривоги та депресії у емотивної особистості. ( а.с. 64-65).

Наведені судом докази дають підстави стверджувати, що саме внаслідок дій ОСОБА_1 (агресивні дії та крики) у бік потерпілої, була завдана шкода психічному здоров"ю ОСОБА_3 .. Тому суд не погоджується із доводами захисника правопорушника адвоката Бичківського О.О. про невстановлення та недоведення наслідків умисних дій ОСОБА_1 у вигляді заподіяння потерпілій шкоди у будь-якому вигляді.

В судовому засіданні були досліджені публікації із соціальної мережі, надані представником потерпілої адвокатом Уткіним О.Є., на яких дійсно відсутня інформація про дату їх опублікування та не зазначені прізвища дійових осіб. В той же час є очевидним, що особою, яка виклала публікацію, є ОСОБА_3 . З напису слідує, що остання потерпає від домашнього насильства з боку свого батька. Також на фото містяться руки ОСОБА_3 ,. на яких наявні гематоми та подряпини. Зазначені обставини також свідчать на користь факту вчинення ОСОБА_1 щодо ОСОБА_3 домашнього насильства за адресою спільного місця проживання кривдника та жертви, які між собою є рідними батьком та донькою.

У пункті «b» ст. 3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (далі Стамбульська конвенція) визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Так, згідно Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд наголошує на тому, що в момент вчинення домашнього насильства жертва ОСОБА_3 перебувала на приватній території, у своїй квартирі, тому не мала змоги забезпечити присутність інших свідків. Враховуючи емоційний стан, психологічне потрясіння та схвилювання, які були викликані поведінкою кривдника ОСОБА_1 , покладання обов"язку у збиранні доказів на жертву, яка перебуває у складному емоціному стані, а іноді- у стані прямої загрози для її життя та здоров"я, є неприпустимим.

Окремо суд зауважує, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» основними засадами запобігання та протидії домашньому насильству визнається гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правничу допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та повага та неупереджене і небайдуже ставлення до постраждалих осіб з боку суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Таким чином, враховуючи наведене, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та він підлягає накладенню на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Крім цього, відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 221, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень, одержувач: ГУК у Запорізькій області 21081100, рахунок: UA0008479, , банк: Казначейство Казначейство України (ЕАП), код класифікації: 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн., отримувач коштів: ГУК м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, Судовий збір, стягувач: Державна судова адміністрація України.

У разі несплати судового збору у добровільному порядку правопорушником, судовий збір стягується примусово.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена учасниками процесу протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги, а також прокурором у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: Ю.О. Пивоварова