ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/12050/23

Номер провадження 3/495/3946/2023

14 грудня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Анісімова Н.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від Південного регіонального управління НОМЕР_1 прикордонного загону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

31.10.2023 року о 23:40 годині в району мосту через Дністер КП «Маяки» прикорднонни нарядом «Контрольний пост» було виявлено гр. України ОСОБА_1 , який спільно з гр. України ОСОБА_2 , здійснили спробу незаконного перетинання державного кордону України з території України в Республіку Молдова без проходження прикордонного контролю, без дозволу посадових осіб ДПСУ в пункті пропуску «Маяки-Паланка-Удобне». Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, проте його представник адвокат Васильєв П.О., надав суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Вважають, що справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, що обґрунтовують наступним.

З матеріалів справи вбачається, що одним із доказів, якими обґрунтовується нібито вина ОСОБА_1 , є протокол про адміністративне правопорушення та пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші докази, які б підтверджували обставини, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, відсутні.

В протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито суть такого правопорушення (як саме, яким чином, в якому конкретно місці, в який спосіб, з яких мотивів тощо).

Свідки того, що нібито ОСОБА_1 вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення відсутні,оскільки зі змісту ч.1 ст.256 КУпАП їх прізвища, адреси як свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є, мали б бути зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 має право на перетин державного кордону України в умовах воєнного стану та здійснював рух транспортом загального користування в бік державного кордону України до пункту-пропуску через державний кордон України.

Пунктом 2-6 Правил визначено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому і третьому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також пункті 2-14 цих Правил.

За приписами абз.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я.

З Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 , виданого 02 лютого 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 , та Довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10 жовтня 2023 року № 209, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є непридатним до військової служби за гр. ІІ ст. 75-Б розкладу хвороб згідно Наказу МОУ №402/2008. Отже, ОСОБА_1 мав та має право на перетин державного кордону України та виїзду з України.

Таким чином, ОСОБА_1 , маючи законні підстави для перетину державного кордону України, рухався автомобільним транспортом загального користування до зазначеного пункту-пропуску через державний кордон України, що свідчить про відсутність з його боку будь-яких спроб перетнути незаконно державний кордон України.

Більше того, про наявність права у ОСОБА_1 на перетин державного кордону України та виїзду з України свідчить та обставина, що 10 листопада 2023 року службові особи Державної прикордонної служби України в пункту-пропуску через державний кордон України надали останньому можливість виїхати на законних підставах з України, про що свідчить відмітка про в`їзд у пункті пропуску «Тудора», яка проставлена уповноваженими представниками влади Республіки Молдова у його паспорті громадянина України для виїзду за кордон.

Стосовно пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, то ОСОБА_1 надав їх під тиском, погрозами тощо, у зв`язку із чим 01 листопада 2023 року останній подав до Відділу поліції № 5 ОРУП № 1 ГУ НП в Одеській області заяву про скоєння злочину.

Стосовно кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-1 КУпАП як вчинення даного адміністративного правопорушення групою осіб.

В сукупності з вищевказаним слід відзначити, що до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено протоколу про адміністративне правопорушення (копії, виписки тощо) стосовно іншої особи (осіб), яка, на думку службової особи Державної прикордонної служби України, намагалась незаконно перетнути державний кордон України з ОСОБА_1 , та/або відповідної постанови суду про притягнення такої особи до адміністративної відповідальності.

До протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 також не долучено пояснень такої особи як свідка.

Вказане виключає наявність такої кваліфікуючої ознаки адміністративного правопорушення як вчинення групою осіб.

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких даних, підтверджених належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами таким обставинам:

- відсутності законних підстав у ОСОБА_1 на перетин державного кордону України та виїзду з України;

- вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на перетин державного кордону України поза пунктом пропуску через державний кордон України або спробі вчинити такі дії;

- вчинення зазначених дій групою осіб;

- наявності у службової особи Державної прикордонної служби України повноважень згідно організаційно-розпорядчого акту командира (начальника) на виконання службових обов`язків з охорони державного кордону України та здійснення контролю у пунктах пропуску через державний кордон України у визначений час, місці та день та на складання ним протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов до таких висновків.

Диспозиція частини 1 ст. ст. 204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

За ч. 2 ст. 204-1 КУпАП кваліфікуються ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктом даного адміністративного проступку є встановлений порядок управління, а також безпека особи, суспільства і держави. Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у перетинанні державного кордону України поза пунктами пропуску, а також у пунктах пропуску через державний кордон України без установлених документів або дозволу відповідних органів державної влади. Під незаконним перетинанням державного кордону громадянами України, іноземними громадянами й особами без громадянства слід розуміти залишення особою території однієї держави і переміщення на територію іншої держави шляхом самовільного (без відповідного документа або відповідного дозволу) перетинання державного кордону України.

Із суб`єктивної сторони незаконне перетинання державного кордону припускає прямий умисел, тобто виражається в умисній формі вини. Особа усвідомлює, що незаконно перетинає кордон і бажає зробити такі протиправні дії.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, зокрема, ці дані встановлюються, у т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, свідків, засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

У пункті 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 роз`яснено, що конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина 2 статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту. Відповідно до пункту 4.1 вказаного Рішення зазначено, що процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 309801 від 31.10.2023 року не конретизовано, в чому полягає спроба незаконного перетину ОСОБА_1 державного кордону групою осіб.

Суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки за своєю суттю протокол є процесуальним документом, який складений уповноваженим органом щодо вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП та який є підставою для подальшого провадження у справі. Обставини, викладені в протоколі, підлягають перевірці та оцінці за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 , маючи намір виїхати з України подав документи необхідні для проходження прикордонного контролю, та був безперешкодно пропущений 10.11.2023 року через державний кордон України у пункті пропуску Старокозаче.

Статтею ч. 3 ст. 62 Конституції України встановлено, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а указав, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

У постанові від 16 березня 2021 року в справі № 473/2010/17 Верховний Суд вказав, що розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно слідує, що стандарт «достатніх підстав (доказів) вважати», котрим фактично послуговується компетентна особа при складані проколу про адміністративне правопорушення, є нижчим ніж стандарту «поза розумним сумнівом».

Для цілей стандарту «достатніх підстав (доказів) вважати» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують особу з певним правопорушенням (демонструють імовірну причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше провадження у порядку КУпАП, однак суд при розгляд справи по суті у т.ч. при їх оцінці керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» та таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (постанова Верховного Суду від 09 серпня 2019 року у справі № 760/20247/16-а).

Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані, які як докази були зібранні працівниками прикордонної служби, суд установив, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП не є дійсною та доведеною з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом», оскільки матеріали даної справи про адміністративне правопорушення не містять доказів того, що громадянин України ОСОБА_1 намагався незаконно перетнути державний кордон групою осіб.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення особою правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП є недоведеним.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.2 ст.204-1, п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.2 ст.204-1 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду.

Суддя Н.Д.Анісімова