Провадження № 3/679/4/2023
Справа № 679/689/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року місто Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Грибанова Л.О., розглянувши адміністративний матеріал, наданий Відділом поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Верхній Тагіл Кіровоградського району Свердловської області, РФ, громадянина України, з повною вищою освітою, працюючої вчителем Нетішинського ліцею №3 НМР ХО, не заміжньої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №386872 від 23 червня 2022 року (а.с.1) вбачається, що в період часу приблизно з грудня 2021 року до 23 червня 2022 року, правопорушник ОСОБА_1 , перебуваючи у квартирі за місцем мешкання своєї матері потерпілої ОСОБА_2 , по АДРЕСА_2 , умисно, самовільно, забрала паспорт громадянина України та банківську картку АТ КБ «Приват Банк», на ім`я останньої, позбавивши потерпілу ОСОБА_2 можливості вільно користуватися коштами, отриманими в якості пенсії, на придбання продуктів харчування, ліків, одягу, тощо, створивши економічну залежність, та, відповідно, вчинивши домашнє насильство.

В обґрунтування доведеності провини правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, Відділом поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області надано:

рапорт інспектора-чергового ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Паламарчука В.В. від 24 червня 2022 року (а.с.3-4), зі змісту якого вбачається, що 23 червня 2022 року до Відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області надійшла письмова заява ОСОБА_3 щодо неправомірної поведінки правопорушника ОСОБА_1 , яка, являючись рідною сестрою заявнику, у листопаді 2021 року забрала у їх матері потерпілої ОСОБА_2 , 1936 року народження, паспорт громадянина України та банківську картку АТ КБ «Приват Банк», на ім`я останньої, обмеживши ту в користуванні грошовими коштами, та вчинивши домашнє насильство економічного характеру,

таблицю «Форма оцінки ризиків», складену у відповідності до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (розділ ІІ пункт І) від 23 червня 2022 року (а.с.5), зі змісту якого вбачається, що співробітником Відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, у зв`язку з вчиненням з боку правопорушника ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, у родині кривдника (правопорушника ОСОБА_1 ) та постраждалої особи (потерпілої ОСОБА_2 ) проведено оцінювання ризиків, внаслідок якого визначено низький рівень небезпеки, у зв`язку з чим, терміновий заборонний припис стосовно кривдника (правопорушника ОСОБА_1 ) не винесено,

письмові пояснення свідка ОСОБА_3 від 23 червня 2022 року (а.с.6), зі змісту яких вбачається, що вона зі своєю матір`ю потерпілою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка, у зв`язку з похилим віком та наявністю ряду захворювань, не може за собою доглядати, проживають по АДРЕСА_2 , до того ж, з 01 серпня 2021 року вона є опікуном над останньою, приблизно у листопаді 2021 року, у її відсутність, правопорушник ОСОБА_1 , яка приходиться їй рідною сестрою, прийшовши зі місцем їх з матір`ю мешкання, забрала паспорт громадянина України та банківську картку АТ КБ «Приват Банк», на ім`я матері потерпілої ОСОБА_2 , позбавивши останню можливості користуватися коштами, отриманими в якості пенсії, та забезпечити яку безпосередньо у неї не має фінансової можливості, так як вона не працює,

письмові пояснення свідка ОСОБА_4 від 23 червня 2022 року (а.с.7) та письмові пояснення свідка ОСОБА_5 від 28 червня 2022 року (а.с.8), зі змісту яких вбачається, що проживаючи по АДРЕСА_3 , вони знають родину потерпілої ОСОБА_2 , у якої є доньки правопорушник ОСОБА_1 , що проживає окремо, та ОСОБА_3 , яка, проживаючи разом, здійснює догляд за матір`ю, при цьому, їм відомо, що правопорушник ОСОБА_1 , коли приходить до матері, зазвичай влаштовує конфліктні ситуації з сестрою ОСОБА_3 , забравши одного разу паспорт громадянина України та банківську картку АТ КБ «Приват Банк», на ім`я матері потерпілої ОСОБА_2 ,

інформацію Нетішинського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) ВК НМР Хмельницької області УСЗН за №05/29-261 від 23 червня 2023 року (а.с.9), зі змісту якої вбачається, що фахівцем відділення соціальної роботи НТЦСО (НСП) за результатами відвідування родини ОСОБА_2 , по АДРЕСА_2 , та проведеного обстеження складено акт оцінки потреб особи, що опинилася в складних життєвих обставинах,

інформацію Нетішинського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) ВК НМР Хмельницької області УСЗН за №126 від 23 червня 2023 року (а.с.10), зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_3 отримує державну допомогу, як особа, що постійно надає соціальні послуги, зокрема, з 01 серпня 2021 року до 31 липня 2022 року потерпілій ОСОБА_2 ,

копію медичних документів на ім`я потерпілої ОСОБА_2 , 1936 року народження, проживаючої по АДРЕСА_2 (а.с.11), зі змісту якої вбачається, що потерпіла ОСОБА_2 має ряд тяжких захворювань, отримуючи періодичне лікування за встановленими діагнозами,

диск з аудіо/відео-записом, долучений до матеріалу про адміністративне правопорушення відносно правопорушника ОСОБА_1 (до протоколу серії ВАВ №386872 від 23 червня 2022 року (а.с.12), дослідженням у судовому засіданні файлів якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_2 самостійно лише висловилась щодо поганої пам`яті, а також, підтвердила знаходження паспорта громадянина України та банківської картки АТ КБ «Приват Банк», на своє ім`я у правопорушника ОСОБА_1 , водночас, зазначивши, що особисто вона до правопорушника ОСОБА_1 з питанням повернення картки та документів не зверталась, при цьому, всі обставини на диску були викладені правоохоронцем.

У судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 своєї провини у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, не визнала, зазначивши, що потерпіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приходиться їй рідною матір`ю, проживаючи разом з іншою донькою ОСОБА_3 , що є їй сестрою, по АДРЕСА_2 , при цьому, у зв`язку з похилим віком та наявністю ряду захворювань, потерпіла ОСОБА_2 не може за собою доглядати, у зв`язку з чим, вона періодично надає останній посильну допомогу, до того ж опіка над матір`ю оформлена з боку її сестри ОСОБА_3 , водночас, зазначивши, що паспорт громадянина України та банківську картку АТ КБ «Приват Банк», на ім`я матері потерпілої ОСОБА_2 вона отримала безпосередньо від останньої приблизно у листопаді 2021 року, на збереження, у зв`язку з підозрами з боку матері, що її онук викрадає з картки гроші, а, за наявності паспорта, може змінити доступ до рахунку, і, в подальшому, приблизно у липні 2022 року, в присутності свідків та представників соціальної служби віддала означені документи, крім того, як на час інкримінованих подій, так і наразі вона постійно надає матері допомогу, в тому числі, і закуповує ліки та продукти харчування, у зв`язку з чим, вважає, що в її діях відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, і, відповідно, вважає, що справа стосовно неї за ознаками ст.173-2 ч.1 КУпАП підлягає закриттю.

Суд, дослідивши матеріали справи, скеровані Відділом поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, і, оцінюючи надані докази, в їх сукупності, приходить до висновку, що, в даному випадку, відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

І провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст.7 ч.2 КУпАП).

Тож, ніхто не може бути підданий заходу впливу, в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, що повністю резюмується з положеннями ст.62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, і ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також, на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За змістом ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Кожен, чиї права та свободи, визнані у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року «Право на ефективний засіб правового захисту»).

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

І завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також, виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Основним документом, призначеним для фіксації юридичного факту адміністративного правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення, при цьому, для кожного виду адмінправопорушення, передбаченого КУпАП, в залежності від органу (посадової особи), якому підвідомче правопорушення, існує своя форма адмінпротоколу, зразки якого вміщуються в Інструкціях/Положеннях/Порядках оформлення матеріалів у справах про адміністративні правопорушення.

Тож, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи, і, якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це, також, зазначається в протоколі (ст.256 ч.1 КУпАП).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 ч.1 КУпАП).

Водночас, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені КУпАП, настає, якщо ці порушення, за своїм характером, не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

При цьому, склад адміністративного правопорушення (проступку) включає в себе ознаки, які об`єднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: об`єкт адміністративного проступку, об`єктивну сторону проступку, суб`єкт адміністративного проступку, суб`єктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, наявність яких обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння, і у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, діяння адміністративним правопорушенням (проступком) не являється.

Тож, адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму дії або бездіяльності, проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, і саме наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото/кінозйомки, відеозапису чи засобів фото/кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також, іншими документами.

Відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, визначена ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Суб`єкт адміністративного проступку, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, загальний.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначає Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII від 07 грудня 2017 року, відповідно до положень якого домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також, погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі, щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також, незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

За приписами Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII від 07 грудня 2017 року: кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, постраждала особа особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Тож, диспозиція ст.173-2 КУпАП розкриває зміст «домашнього насильства» як умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, диспозиція ст.173-2 КУпАП передбачає декілька альтернативних форм вчинення домашнього насильства і саме важливим є визначення форми домашнього насильства та опис об`єктивної сторони правопорушення, тобто, зазначення, в яких саме діях виражалось домашнє насильство, і відсутність розкриття об`єктивної сторони правопорушення, повного та всебічного розгляду справи є порушенням права на справедливий суд та принципів правосуддя в цілом.

Однак, наданий до суду матеріал щодо вчинення з боку правопорушника ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, в тому числі, і доданий до останнього безпосередньо протокол серії ВАВ №386872 від 23 червня 2022 року (а.с.1) у фабулі якого мова йдеться про те, що в період часу приблизно з грудня 2021 року до 23 червня 2022 року, правопорушник ОСОБА_1 , перебуваючи у квартирі за місцем мешкання своєї матері потерпілої ОСОБА_2 , по АДРЕСА_2 , умисно, самовільно, забрала паспорт громадянина України та банківську картку АТ КБ «Приват Банк», на ім`я останньої, позбавивши потерпілу ОСОБА_2 можливості вільно користуватися коштами, отриманими в якості пенсії, на придбання продуктів харчування, ліків, одягу, тощо, створивши економічну залежність, не містить належних та допустимих доказів у справі, на підставі яких, у відповідності до положень ст.251 КУпАП, у визначеному законом порядку, можливо було б встановити в діях ОСОБА_1 наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, що, у даному випадку, виявляється в умисному вчиненні будь-яких діянь економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , оскільки:

рапорт інспектора-чергового ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Паламарчука В.В. від 24 червня 2022 року (а.с.3-4) лише підтверджує надходження заява ОСОБА_3 щодо неправомірної поведінки правопорушника ОСОБА_1 , пов`язану зі зникненням у листопаді 2021 року паспорту громадянина України та банківської картки АТ КБ «Приват Банк», на ім`я потерпілої ОСОБА_2 ,

таблиця «Форма оцінки ризиків», складену у відповідності до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 23 червня 2022 року (а.с.5) підтверджує проведення оцінювання ризиків у родині кривдника (правопорушника ОСОБА_1 ) та постраждалої особи (потерпілої ОСОБА_2 ), з визначенням низького рівня небезпеки,

письмові пояснення свідка ОСОБА_3 від 23 червня 2022 року (а.с.6), у яких остання зазначає, що саме у її відсутність за місцем спільного з потерпілою ОСОБА_2 проживання, по АДРЕСА_2 , зникли паспорт громадянина України та банківська картка АТ КБ «Приват Банк», на ім`я матері потерпілої ОСОБА_2 ,

письмові пояснення свідка ОСОБА_4 від 23 червня 2022 року (а.с.7) та письмові пояснення свідка ОСОБА_5 від 28 червня 2022 року (а.с.8) підтверджують конфліктні ситуації між сестрами (правопорушником ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ) у родині потерпілої ОСОБА_2

інформація Нетішинського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) ВК НМР Хмельницької області УСЗН за №05/29-261 від 23 червня 2023 року (а.с.9) вказує на проведенння обстеження та складання акту оцінки потреб особи, що опинилася в складних життєвих обставинах,

інформація Нетішинського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) ВК НМР Хмельницької області УСЗН за №126 від 23 червня 2023 року (а.с.10) засвідчує отримання ОСОБА_3 державної допомоги, як особа, що постійно надає соціальні послуги,

копія медичних документів на ім`я потерпілої ОСОБА_2 , 1936 року народження, проживаючої по АДРЕСА_2 (а.с.11) свідчить про стан здоров`я потерпілої ОСОБА_2 .

Отже, як вбачається з матеріалів справи будь-які ґрунтовні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення з боку правопорушника ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, за вказаних у протоколі обставин, відсутні, і під час судового розгляду Відділом поліцейської діяльності №1 (місто Нетішин) Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області до суду не надано, так як інформацію, зафіксовану на диску з аудіо/відео-записом, долученому до матеріалу про адміністративне правопорушення відносно правопорушника ОСОБА_1 (до протоколу серії ВАВ №386872 від 23 червня 2022 року (а.с.12), досліджену у судовому засіданні, суд не може взяти до уваги, як належний та допустимий доказ у справі, оскільки, виклад фактичних обставин події інкримінованого правопорушнику ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, відбувається саме представником правоохоронного органу, тобто, особою, яка є представниками поліції, причетною до виявлення адміністративного правопорушення та оформлення провадження у справі про адміністративне правопорушення, а потерпіла ОСОБА_2 з означеного приводу самостійно будь-яких пояснень не надала, лише поскаржилась на погану пам`ять, а також, підтвердила знаходження паспорта громадянина України та банківської картки АТ КБ «Приват Банк», на своє ім`я у правопорушника ОСОБА_1 , крім того, зазначивши, що безпосередньо вона не зверталась до правопорушника ОСОБА_1 з питанням повернення паспорту громадянина України та банківської картки АТ КБ «Приват Банк», водночас, зазначивши щодо конфлікту у родині між сестрами правопорушником ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Допитані у судовому засіданні, на задоволення клопотання сторони захисту, в якості свідків, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що є сусідами родини ОСОБА_2 , а також, ОСОБА_6 , як представник УСЗН ВК НМР, підтвердили наявність довготривалого конфлікту у родині ОСОБА_2 між сестрами правопорушником ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , водночас, зазначивши, що обставини зникнення, а саме, добровільного надання на збереження, втрати або ж викрадання паспорту громадянина України та банківської картки АТ КБ «Приват Банк» на ім`я потерпілої ОСОБА_2 , за місцем мешкання останньої, їм не відомо.

Крім того, будь-яка інформація, яка б підтверджувала звернення безпосередньо потерпілої ОСОБА_2 до правоохоронних органів або соціальних служб, в тому числі, і до банківських установ з приводу втрати або ж викрадання паспорту громадянина України та банківської картки АТ КБ «Приват Банк» на ім`я потерпілої ОСОБА_2 , у матеріалах справи відсутня і до суду під час судового розгляду не надана.

Водночас, пояснення свідка ОСОБА_3 в частині протиправного вилучення у потерпілої ОСОБА_2 , в період часу приблизно з грудня 2021 року до 23 червня 2022 року, у квартирі за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_2 , по АДРЕСА_2 , паспорту громадянина України та банківської картки АТ КБ «Приват Банк», на ім`я останньої, з боку правопорушника ОСОБА_1 , надані під час судового засідання, суд сприймає критично, а саме, як пояснення особи, зацікавленої в результаті розгляду справи, оскільки, зазначена особа є опікуном потерпілої ОСОБА_2 , до того ж має довготривалі конфліктні та неприязні стосунки безпосередньо з правопорушником ОСОБА_1 , що повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові ВС від 20 квітня 2020 року (справа №161/5372/17), за висновками якої цінність свідка полягає в його об`єктивному прийнятті обставин справи за відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні провадження, що, за вказаних обставин, на переконання суду, не можна віднести саме на рахунок показань означеного свідка, і, відповідно, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості взяти останні до уваги під час вирішення справи.

Тож, сам по собі факт певної конфліктної ситуації у родині ще не свідчить про наявність у діях причетної до конфлікту особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

До того ж, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №386872 від 23 червня 2022 року (а.с.1) вбачається, що потерпілою у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП, є ОСОБА_2 , проживаюча по АДРЕСА_2 , водночас, в порушення вимог ст.251 КУпАП, будь-які пояснення означеної особи щодо вчинення стосовно останньої домашнього насильства, зокрема, за визначених у протоколі обставин, в матеріалах справи відсутні, однак, що є суттєвим елементом у доказовій базі за будь-яким адміністративним проступком, оскільки це є пояснення потерпілої особи, на основі яких, в тому числі, у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Отже, як вбачається з матеріалів справи будь-які ґрунтовні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення з боку правопорушника ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, за вказаних у протоколі обставин, відсутні, і під час судового розгляду ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, до суду не надано, так як усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, і в судовому засіданні під час розгляду справи факт вчинення домашнього насильства економічного характеру, пов`язаного з позбавленням потерпілої ОСОБА_2 можливості вільно користуватися коштами, отриманими в якості пенсії на банківську картку АТ КБ «Приват Банк», на ім`я останньої, за місцем мешкання по АДРЕСА_2 , в період часу приблизно з грудня 2021 року до 23 червня 2022 року, не знайшов свого підтвердження, що має бути встановлено, у відповідності до положень ст.251 ч.2 КУпАП, приписами якої визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП, оскільки, факт визнання особою (правопорушником) події правопорушення не звільняє особу, уповноважену на складання протоколу, яка виявила факт правопорушення, від доведення правомірності притягнення до адміністративної відповідальності,

і деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (рішення від 25 липня 2000 року (справа «Маттоціа проти Італії»), при цьому, суд не має права самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

До того ж, відповідно до практики ЄСПЛ, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, і така доведеність провини може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто, таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки, наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року (справа «Ireland v. the United Kingdom»), критерій доведення якого «поза розумним сумнівом» застосовує ЄСПЛ що при оцінці доказів (рішення від 21 липня 2011 року (справа «Коробов проти України»).

І, у зв`язку з тим, що у судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів, які б достеменно б свідчили про те, що правопорушник ОСОБА_1 , за визначених у протоколі обставин, вчинила домашнє насильство, а саме, умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , і, відповідно, враховуючи, що ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, не надано достатньо доказів, які б підтверджували наявність об`єктивної сторони інкримінованого адміністративного проступку, і, як наслідок, встановлювали б в діях причетної особи наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, в тому числі, і винність у його вчиненні, так як, вчинення домашнього насильства, внаслідок якого не була і не могла бути заподіяна шкода, не утворює означеного складу, суд, надаючи оцінку вказаним обставинам в їх сукупності, у відповідності до завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, визначених ст.245 КУпАП, якими, зокрема, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , підлягає закриттю:

так як, згідно положень ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення,

оскільки, виходячи з загальноприйнятого принципу, закріпленому, в тому числі, і у ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, звинувачення та докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, Європейський суд з прав людини в контексті усталеної практики ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зазначає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, і, хоча ст.6 п.1 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», №4909/04, §58, рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «RuizTorija v. Spain», №303-А, §29).

Таким чином, суд, підсумовуючи вищенаведене, і, відповідно, оцінюючи наявні докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, що підтверджується здобутими та дослідженими у судовому засіданні об`єктивними даними, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що підлягають доказуванню і відповідають адміністративному правопорушенню, визначеному Особливою частиною КУпАП.

Питання щодо сплати судового збору, у зв`язку з закриттям справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП, стосовно правопорушника ОСОБА_1 , вирішенню не підлягає, оскільки, у відповідності до вимог ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення.

Речовий доказ у справі: оптичний носій диск СD-R ТМ «Verbatim», об`ємом 700 Мb, що знаходиться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , (а.с.12), підлягає зберіганню в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

На підставі вищевказаного, керуючись ст.173-2 ч.1, ст.247 ч.1 п.1), ст.251, ст.252, ст.284, ст.289, ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрити, на підставі ст.247 ч.1 п.1) КУпАП, за відсутності події і складу вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Речовий доказ у справі: оптичний носій диск СD-R ТМ «Verbatim», об`ємом 700 Мb, що знаходиться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , зберігати в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: