ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/4596/23

Провадження № 3/712/1615/23

07 серпня 2023 року, суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Бащенко С.М., за участю ОСОБА_1 , адвоката Гончара С.М., який представляє інтереси ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , непрацюючого, відомості про ідентифікаційний номер відсутні,

за ст. ст. 124 , 122-4, 130 ч.1 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №099173 від 04.05.2023 року: ОСОБА_1 , 04.05.2023 року о 15 год. 35 хв., в м. Черкаси, по вул. Дахнівська Січ, 1, керуючи автомобілем Hyundai H-1 д.н.з. НОМЕР_1 (власник ОСОБА_1 ), не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на стовпчик, чим порушив п. 12.1 ПДР України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №457607 від 04.05.2023 року: ОСОБА_1 , 04.05.2023 року о 15 год. 35 хв., в м. Черкаси, по вул. Дахнівська Січ, 1, керуючи автомобілем Hyundai H-1 д.н.з. НОМЕР_1 (власник ОСОБА_1 ), скоїв ДТП, а саме здійснив наїзд на огороджувальний стовпчик, та з`їхав до канави, після чого місце пригоди залишив , чим порушив п. 2.10 А ПДР України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №229369 від 04.05.2023 року: ОСОБА_1 , 04.05.2023 року о 15 год. 35 хв., в м. Черкаси, по вул. Дахнівська Січ, 1, керував автомобілем Hyundai H-1 д.н.з. НОМЕР_1 (власник ОСОБА_1 ), з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився на місці зупинки автомобіля за допомогою газоаналізатора Алкотест «Драгер» та проведення такого огляду у лікаря нарколога, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124 , 122-4, 130 ч.1 КпАП України не визнав, суду пояснив, що 04.05.2023 року він транспортним засобом не керував взагалі, надав суду письмові пояснення щодо обставин події від 04.05.2023 року. Просив суд закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, 130 ч. 1 КУпАП.

Адвокат Гончар С.М. в судовому засіданні надав суду письмове пояснення та просив закрити провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст.ст. 124, 122-4, 130 ч. 1 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи адвоката Гончара С.М., дослідивши адміністративний протокол та додані до нього матеріали, суд прийшов до наступних висновків:

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»). Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог п. 2.5 ПДР України, відповідно до яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП; порушення вимог п. 2.10 а, відповідно до яких водій зобов`язується у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 122-4 КУпАП; порушення вимог п. 12.1 ПДР України, відповідно до яких під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адмінправопорушення, ОСОБА_1 ставиться у провину керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та одночасно порушення вимог п. 2.5 ПДР України (відмова від проходження огляду на стан сп`яніння), що є взаємовиключними поняттями, так як суперечать одне одному, та утворюють два різні склади правопорушення.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Росії» (20 вересня 2016 року, заява № 926/08), зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст. ст.251 КУпАП).

З аналізу наведених норм слідує, що для притягнення особи у вчиненні зазначених правопорушень необхідно, перш за все, встановити факт управління нею транспортним засобом.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ст. 7 КУпАП ).

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення крім іншого зазначається, суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за його вчинення.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Матеріали адміністративної справи та надані працівниками поліції відеоматеріали з бодікамер працівників поліції, переглянуті в судовому засіданні не містять даних, що беззаперечно підтверджували факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, та що саме він здійснив наїзд на перешкоду у вигляді стовпчика, залишив місце пригоди.

Натомість під час дослідження відеофайлів, встановлено, що ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції про те, що автомобілем він не керував.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, в матеріалах справи відсутні будь-які переконливі та достовірні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 , не надані такі докази і в ході судового розгляду, що виключає подію і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності через відсутність в його діях складу і події адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ст. 122-4, 130 ч. 1 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 247 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, 130 ч. 1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси С.М. Бащенко