Справа №583/1456/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ільченко В. М.
Номер провадження 33/816/200/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 12.11.2022 о 22.10 год. в м. Охтирка по пров. Левченка, 15 керував автомобілем Ford, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в медичному закладі Охтирської ЦРЛ, висновок лікаря №319, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати дану постанову та закрити адміністративну справу на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з встановленою відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вказує, що суд першої інстанції прийшов помилкового рішення про визнання його винуватим, при цьому не правильно застосував норми матеріального права, з огляду на таке:

- не було роз`яснено жодних прав відповідно до КУпАП та Конституції України, не роз`яснено процедуру складення протоколу, не повідомлено про право скористатися ст. 63 КУ, що чітко вбачається з відеозапису та сам на відео зазначив, що не розуміє нічого і просив пояснення в поліцейських;

- працівники поліції записали відео не безперервно, та не надали до суду доказів на підтвердження законності вилучення копії відео з Охтирського РВП;

- не надано доказів взагалі перебування ОСОБА_1 в русі за кермом;

- відеозапис був не безперервним з моменту зупинки авто та дата на ньому не відповідає реальній даті та часу, з чого неможливо встановити достовірність інформації та події;

- був позбавлений можливості скористатись правовою допомогою захисника, про право на адвоката йому заявили тільки після настання комендантської години, коли у нього вже не було змоги приїхати.

- після складення протоколу його працівниками поліції зачитано не було, а з відео зрозуміло, що ОСОБА_1 не зрозумів його змісту;

- електронний доказ - відеозапис не засвідчено цифровим підписом та не вказано місце зберігання оригіналу;

- також з відеозапису вбачається, що поліцейський не представився належним чином та жодних законних прав мені не роз`яснив;

- з відео вбачається, що працівники поліції не дали можливості здійснити конфіденційний дзвінок з адвокатом, при цьому на відео тиснули на мене швидше надати певну відповідь.

Вважає, що відеозапис наданий працівниками поліції не може братися до уваги, оскільки інформація на ньому є недостовірна, недостатня та недопустима з огляду на нормативно-правові акти.

Поліцейський до протоколу про адміністративне правопорушення навіть не надав рапорт про надання дозволу на виїмку з нагрудної камери та СБ диск із уривками відеозапису подій, які відбувались в 2014 р. При цьому, до протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ № 177407 від 12.11.2022 р. не додано доказів, що саме поліцейський ОСОБА_2 є тією відповідальною особою, якій згідно п.6 розділу 8 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису № 1026 надано дозвіл на копіювання та видачу цього відеозапису, та не надано доказів, що відповідна відмітка робилась у Журналі обліку копіювання та видачі відеозаписів.

Це ставить під сумнів законність копіювання та видачі долученого до протоколу відеозапису з нагрудної камери саме поліцейському ОСОБА_2 , а відтак, докази, які зібрані з порушенням порядку встановленого законом є недопустимими та не можуть братись до уваги в силу ст.74 КАС України. Як вбачається із доданого до протоколу відеозапису, він не вівся безперервно, а є коригованим та скопійованим, і складається із декількох частин, що свідчить про те, що такий відеозапис імовірно міг бути змонтованим та викривляє дійсні обставини справи, а тому такий відеозапис для сторони захисту, є об`єктивно сумнівним доказом на підтвердження обставин описаних у протоколі.

Вказує, що висновок щодо результатів медичного огляду особи, №319 в медичному закладі Охтирської ЦРЛ не може бути допустимим, так як порушує чинну Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме:

- з ч.3 п5 лікар (фельдшер) не ознайомився з документами особи, яку оглядає (паспорт, особисте посвідчення, посвідчення водія тощо);

- з ч.3 п.17 зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння адекватно не повідомився оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку - лікар не надав висновок мені в руки та не дав його дочитати зі своїх рук, повідомивши, що вона у цей час дома повинна спати;

- з ч3.п20 висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, який складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках та один із примірників йому не видався з відсутністю повідомлення причини цього. ОСОБА_1 , вказавши на невірність указаних даний у висновку, та без можливості його ретельно вивчити, відчуваючи на собі тиск, озвучив це на камеру поліцейського, та, щоб не порушити розкладу комендантської години та встигнути додому, розписався.

Вислухавши особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог наведених вище Правил дорожнього руху України не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у розумінні наведених вище приписів ст. ст. 245, 251-252 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, зокрема такими:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №177407 від 12.11.2022, у якому зафіксовані обставини правопорушення;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.11.2022 №319, відповідно до якого ОСОБА_1 , який був оглянутий 12.11.2022 о 22.55 год., перебуває в стані алкогольного сп`яніння;

- відеозаписом, з якого вбачаються обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушенні вимог п.2.9. «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Доводи апеляційної скарги в тому, що не було роз`яснено жодних прав відповідно до КУпАП та Конституції України, не роз`яснено процедуру складення протоколу, не повідомлено про право скористатися ст. 63 КУ, що чітко вбачається з відеозапису та сам на відео зазначив, що не розуміє нічого і просив пояснення в поліцейських, був позбавлений можливості скористатись правовою допомогою захисника, про право на адвоката йому заявили тільки після настання комендантської години, коли у нього вже не було змоги приїхати, після складення протоколу його працівниками поліції зачитано не було, а з відео зрозуміло, що ОСОБА_1 не зрозумів його змісту, не заслуговують на увагу та не спростовують правильного висновку суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення викладено повні відомості щодо особи правопорушника, суть правопорушення, обставини, час та місце вчиненого правопорушення, посилання на відповідний пункт ПДР України та на частину статті та статтю, яка передбачає відповідальність за такі дії, посилання на долучені до протоколу докази. Також, з протоколу та відеозапису вбачається, йому було роз`яснено положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено його про дату, час і місце судового розгляду складених відносно нього матеріалів, роз`яснено право на захист.

Крім того, з дослідженого відеозапису встановлено, що працівники поліції поводилися чемно, підійшли до автомобіля в якому перебував ОСОБА_1 , представилися, попросили у ОСОБА_1 документи та попередили останнього про здійснення відеофіксації. Запитали у ОСОБА_1 чи вживав він алкогольні напої та запропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, на що останній відповів «так» і погодився проїхати до медичного закладу тільки на своєму авто. Після того, як патрульні повідомили йому, що він поїде на їхньому службовому автомобілі, ОСОБА_1 почав поводитись агресивно та казати, що він був пішоходом та ні в якому транспортного засобі не перебував. На одне і теж саме запитання поліцейського не міг дати відповідь, у лікарні, також поведінка ОСОБА_1 була не задовільною, не міг вихнути та видихнути повітря, на багаторазові зауваження патрульних та лікаря не реагував.

Тому, що стосується доводів апелянта про те, що суду не надано доказів взагалі перебування ОСОБА_1 в русі за кермом, працівники поліції не представилися належним чином, тисли на нього швидше надати відповіді, то апеляційний суд вважає їх необгрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

Що стосується доводів апелянта про те, що записали відео не безперервно, та не надали до суду доказів на підтвердження законності вилучення копії відео з Охтирського РВП, з чого неможливо встановити достовірність інформації та події, а відеозапис не засвідчено цифровим підписом та не вказано місце зберігання оригіналу, то апеляційний суд вважає вказує, що оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, а тому він не може бути визнаний неналежним доказом.

Відеозапис не є недопустимим доказом, як вважає апелянтк, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що на відеозаписі вказано дату, яка відрізняється від дати, зазначеної у протоколі, а також про те, що він є безперервним, то дані обставини не спростовують факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 , адже із самого відеозапису, зокрема, з проголошення лікарем дати та часу огляду особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вбачається, що він здійснений саме 12.11.2022 й на ньому в достатній мірі об`єктивно зафіксовано факт проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також відеозаписом спростовуються доводи апелянта щодо порушення працівниками поліції порядку вчинення процесуальних дій.

Що стосується доводів апелянта про те, що висновок щодо результатів медичного огляду особи, №319 в медичному закладі Охтирської ЦРЛ не може бути допустимим, так як порушує чинну Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то апеляційний суд вважає їх невмотивованими та необгрунтованими, оскільки висновок щодо результатів медичного огляду особи, №319 в медичному закладі Охтирської ЦРЛ містить всі необхідні дані, підписи та печатки.

Тому, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставлять питання апелянти, ними не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено? а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Беручи до уваги вищевикладене, суддя апеляційного суду вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, перебував у стані алкогольного сп`яніння, що ним не заперечується та підтверджується наявними в справі матеріалами, чим порушив вимоги пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху України.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.