Справа № 488/1549/23
Провадження № 3/488/639/23
ПОСТАНОВА

28.07.2023 року Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Головіна Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

10.05.2023 року о 14:20 годині м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 255, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ IVAN» державний номерний знак НОМЕР_1 , проводив господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів за маршрутом «Станіслав-Миколаїв» без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до п.24 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» та ст. 9 ЗУ «Про автомобільний транспорт», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав, суду пояснив, що здійснив 1 перевозку пасажирів в зв`язку з потребою місцевого населення звернутися до лікарні, так як через масовані ракетні обстріли росії та тимчасову окупацію села Станіслав, лікарня та аптека не працюють, іншого сполучення з містом немає. До нього звернувся сільський голова села Станіслав з проханням здійснити маршрут з с. Станіслав до міста Миколаїв і навпаки. Грошових коштів з цього не отримав.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, приходжу до наступних висновків.

Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 7 КУпАП, передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 164 ч.1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом правопорушення, передбаченого даною нормою права, є суспільні відносини в сфері регулювання господарської діяльності, яка являє собою будь-яку діяльність особи, спрямовану на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Безпосередня участь передбачає собою здійснення діяльності особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Відповідно до частини 2 статті 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; та громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, працівник поліції посилається на протокол про адміністративне правопорушення; відео транспортного засобу, яке стоїть на місці, фото оголошення з фотографією транспортного засобу, фото повідомлення сільського голови з вказуванням марки, номерного знаку та прізвища водія.

Так, згідно протоколу, ОСОБА_1 ставиться в провину здійснення господарської діяльності з перевезення пасажирів без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження певного виду діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до п.24 ст.3 ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та ст. 9 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Однак, як вбачається з матеріалів провадження, особа, що притягується до адміністративної відповідальності, відповідно до протоколу, не працює. До матеріалів провадження не долучена інформація про дану особу та докази на підтвердження того, які обов`язки вона виконувала у вищевказаний день. З матеріалів справи не вбачається системність, як того вимагає закон, не зрозуміло яке відношення має ОСОБА_1 до провадження вищевказаної господарської діяльності, що свідчить про те, що він не являється суб`єктом господарювання, і тому не є суб`єктом вказаного правопорушення.

За такого, наведене у протоколі порушення, що ставиться в провину ОСОБА_1 , не знайшло свого підтвердження.

Враховуючи, що суду не надано доказів надання послуг безпосередньо ОСОБА_1 , як перевізником в розумінні ЗУ «Про автомобільний транспорт», а також доказів отримання саме ним прибутку з надання таких послуг, тобто доказів які б свідчили, що ОСОБА_1 є належним суб`єктом правопорушення, за такого останній не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП.

У відповідності до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно ст.ст. 9, 247 КпАПУ, адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З аналізу представлених суду доказів, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та вважає за необхідне провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього закрити відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України, внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, ч. 1 ст. 164, п. 1 ст. 247 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 164 КУпАП - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.М. Головіна