ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/1341/22 Головуючий суддя І інстанції Алтухова О. Ю.
Провадження № 33/818/839/23 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,

захисника - Науменка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Науменка В.В. на постанову судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 18 січня 2023 року стосовно ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановою встановлено, що 25.11.2022 року о 21 год. 49 хв. в м. Харкові, пр-т Героїв Харкова, буд. 242/2, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» відмовився.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України

В своїй апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржувану постанову скасувати та закрити адміністративне провадження щодо нього у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Щодо поновлення строку зазначає, що ОСОБА_1 в судовому засіданні участі не приймав, про дату та час судового розгляду належним чином не повідомлявся, про існування постанови апелянт дізнався після моніторингу реєстру судових рішень.

Свої вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд позбавив можливості реалізувати право на надання в суді пояснень, доказів та провів судовий розгляд за відсутності ОСОБА_1 .

Крім того, апелянт наголошує на неналежному дослідженні судом першої інстанції доказів.

Зокрема суд не звернув увагу на відсутність свідків у справі.

Зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не порушував Правила дорожнього руху, не зупинявся поліцейськими і не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Знаходження особи за кермом, навіть із ввімкненим двигуном не свідчить про керування ним транспортним засобом, а керування є технічною дією з метою приведення транспортного засобу у рух.

Сам факт знаходження людини в стані алкогольного сп`яніння в автомобілі не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не доводить факт керування транспортним засобом.

В даному випадку автомобіль стояв на зупинці на узбіччі дороги з вимкненим двигуном. Патрульні поліцейські під`їхали до автомобіля, насильно змусили ОСОБА_1 вийти з нього та в подальшому між ними виникла суперечка.

Права та обов`язки роз`яснені не були.

Протокол було складено в автомобілі без свідків.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що 25.11.2022 року о 21 год. 49 хв. в м. Харкові, пр-т Героїв Харкова, буд. 242/2, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» відмовився.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення в частині саме складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 чи його захисник до суду не надали.

Апеляційний суд вважає, що обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 - «водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я»

На аркуші 7 міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння.

Таким чином поліцейський діяв в межах закону.

З відеозапису з нагрудних камер поліцейських (а. с. 4), чітко вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager», а також відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

При цьому ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, наголошував на необхідності відпустити його та не складати протокол.

Важливою також обставиною є те, що ОСОБА_1 визвав свого знайомого ОСОБА_2 для того, щоб він сів за кермо і на відеозаписі зафіксовано їх спілкування, ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про те, що він сам винен і не потрібно сідати за кермо в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не заперечував.

Головною обставиною, з якою не був згоден ОСОБА_1 була відсутність свідків.

Натомість з відеозапису вбачається його безперервність, запис здійснювався на бодікамеру поліцейського.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд констатує доведеність факту керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 .

Також суд апеляційної інстанції вважає законними дії працівників поліції в частині незалучення свідків, оскільки закон дозволяє такі дії в разі ведення безперервної зйомки.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Решта доводів захисника апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Крім того, апеляційний суд наголошує, ціль накладення будь якого стягнення, полягає у вихованні громадян та у запобіганні вчиненню ними нових правопорушень.

Правила дорожнього руху забезпечують безпеку громадян і їх порушення може призвести до тяжких наслідків.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 , суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника щодо помилкового посилання судом у постанові на статті КУпАП, які не відповідають суті ухвалено рішення, є слушними та підлягають виключенн, зокрема це статті 13, 16, 401 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 18 січня 2023 року стосовно ОСОБА_1 - задовольнити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Науменка В.В. - залишити без задоволення.

Постанову судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 18 січня 2023 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева