Справа № 197/801/23
Провадження № 3/197/638/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року суддя Широківського районного суду Дніпропетровської області Леонідова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Широке Дніпропетровської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП №6 Криворізького районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 25.06.2023, зазначено, що 24.06.2023 о 12:24 в АДРЕСА_2 , вчинив домашне насильство психологічного характеру, умисно, а саме виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою по адресу своєї колишньої дружини ОСОБА_2 чим могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю, чим порушив ЗУ №22298 від 07.12.17.

В судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 суду пояснила, що ОСОБА_1 не вчиняв зазначене в протоколі правопорушення, сам протокол та пояснення не підписував, почерк не його, з питання неправомірних дій працівників поліції було звернення до ДБР, докази вчинення адміністративного првопорушення в матеріалах справи відсутні.

Від потерпілої ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи в її відсутність (а.с. 15).

До протоколу доданий рапорт від 24.06.2023, в якому зазначено, що 24.06.2023 надійшло повідомлення від служби 102 про те, що 24.06.2023 о 12.24 за адресою: смт. Широке, вул. Пушкіна, 34 А колишній чоловік вчора лякав її та під`їжджав на автомобілі (а.с. 3).

В протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 24.06.2023 ОСОБА_2 просила поліцію провести профілактичну бесіду з колишнім чоловіком ОСОБА_1 , який з серпня 2022 не повертає транспортний засіб, виражається в її бік нецензурною лайкою, погрожу фізичною розправою та лякає, що спалить машину (а.с. 4).

Згідно з поясненнями ОСОБА_2 від 24.06.2023 остання зазначає, що колишній чоловік не повертає їй автомобіль, приїжджав до неї на роботу, погрожував та лаявся нецензурною лайкою (а.с. 5).

Також до протоколу додані пояснення ОСОБА_1 , в яких зазначено, що 24.06.2023 близько 12-24 в АДРЕСА_2 він зустрів колишню дружину ОСОБА_2 та у них була словесна сварка, в ході якої він виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою (а.с. 6). Представник стверджує, що ОСОБА_1 не писав та не підписував ці пояснення.

Також до матеріалів справи додані копії документів про право власності на автомобіль та паспорту ОСОБА_1 (а.с. 7-9).

При цьому суд звертає увагу на те , що в вищезазначених документах відображені різні події, зокрема, в поясненнях ОСОБА_2 на а.с. 5 та протоколі на а.с 6 не йдеться мова про події 24.06.2023, написання ОСОБА_1 пояснень власноручно не визнається ним, в повідомленні на 102 зазначена дата "24.06.2023 вчора" (а.с. 4), в судове засідання потерпіла не з`явилась, показання не надала, свідки в протоколі не зазначені..

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок, щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, частина 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд погоджується з одностайною позицією ЄСПЛ, викладеною в цьому рішенні.

Згідно із ч.2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суду не додано доказів, що 24.06.2023 ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283-285, 287, 289, Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,закрити на підставі п.1ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Широківський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.В. Леонідова