Номер провадження: 33/813/2035/23
Номер справи місцевого суду: 508/750/23
Головуючий у першій інстанції Банташ Д. С.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову судді Миколаївського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2023 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Миколаївського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 липня 2023 року біля 01 години 40 хвилин в с. Ново-Петрівка Березівського району Одеської області по вул. Центральній, керував автомобілем марки «ВАЗ 21093» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації руху, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився, у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Миколаївського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2023 року, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що апелянт не перебував у стані алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер», оскільки не довіряє даному приладу і самим поліцейським, а тому просив провести відповідний огляд у найближчому медичному закладі охорони здоров`я, але у задоволенні такого клопотання було відмовлено. Не зважаючи на те, що він повідомляв поліцейському, що такі його дії є незаконними, та те, що він зобов`язаний доставити його до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння, він все ж таки оформив протокол про адміністративне правопорушення, від підписання якого апелянт відмовився. Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції зазначеним обставинам належної оцінки не надав, прийнявши постанову, якою визнав його у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, призначивши покарання у межах санкції, яке є необґрунтованим та незаконним.

Справа до розгляду в апеляційному порядку призначалася неодноразово (тричі), а саме на 09 листопада 2023 року о 15:30 год., на 23 листопада 2023 року о 15:00 год. та на 21 грудня 2023 року о 15:00 год.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в жодне із вказаних вище судових засідань ОСОБА_1 не з`явився, доказів, які б підтверджували поважність причин його неявки в судове засідання, а також обґрунтовували раніше подані клопотання про відкладення розгляду справи, апелянт не надав.

Порушуючи питання про проведення судового засідання 21 грудня 2023 року о 15:00 год. в режимі відеоконференція поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів, апелянт в судове засідання на відеозв`язок із апеляційним судом не вийшов, про обставини, які б перешкоджали йому приймати участь в судовому засідання дистанційно, не повідомляв.

Відповідно до абз. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, та зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зважаючи на тривалість перебування справи у провадженні суду апеляційної інстанції, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що апелянтом не оспорюється факт керування транспортним засобом, як і не заперечується та обставина, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру). Не оспорюється апелянтом і те, що обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації. Правильність правової кваліфікації його дій, апелянт також під сумнів не ставить, а тому з огляду на приписи ч.7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не переглядаються.

Як на підставу для задоволення апеляційних вимог, скасування постанови суду та закриття провадження у справі, апелянт посилається на порушення порядку направлення його на медичний огляд, зазначаючи про те, що правоохоронці йому не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, чим порушили вимоги законодавства.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них,тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (Рішення Європейського суду з правлю дини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства"("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд в основу оскаржуваного рішення поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №172028, письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відеозаписі, наданому правоохоронцями.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №172028, правоохоронцями зафіксовано, що: «в с.Ново-Петрівка по вул. Центральній, Березівського району, Одеської області, водій керував транспортним засобом ВАЗ-21093 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП»

Із долученого до матеріалів цієї справи відеозапису, належність та допустимість якого як джерела доказів апелянт не оспорює, убачається, що у період дії комендантської години, правоохоронцями було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування правоохоронців з водієм, у останнього поліцейськими виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому ОСОБА_1 не заперечував факт вживання алкогольних напоїв. Установивши зазначені обставини, поліцейський висловив на адресу водія вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу алкотестеру або ж у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився. Як убачається з відеозапису, таку вимогу на адресу водія, поліцейський висловлював неодноразово, утім водій відмовився виконувати законну вимогу правоохоронця, чим допустив порушення вимог п.2.5 ПДР.

Установивши наведені вище фактичні обставини, отримавши відмову водія від проходження огляду у встановленому законом порядку, як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу алкотестеру, так і у закладі охорони здоров`я, правоохоронці правомірно склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з порушенням останнім правил дорожнього руху за п.2.5 ПДР.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння та у задоволенні його клопотання про проходження ним медичного огляду у закладі охорони здоров`я поліцейським було відмовлено, спростовуються відеозаписом, долученим правоохоронцями до матеріалів справи, з якого убачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт вживання алкогольних напоїв та на неодноразові вимоги поліцейського пройти медичний огляд у встановленому законом порядку, у тому числі у закладі охорони здоров`я, водій відмовився.

Посилання скаржника не незаконність постанови суду в частині накладеного стягнення, апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.

У постанові 28 Постанови Пленуму Верховного суду від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що: «Судам необхідно враховувати, що КпАП не передбачає накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією певної норми. Тому згідно зі ст. 33 цього Кодексу основні й додаткові стягнення слід застосовувати з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, у межах санкцій відповідних норм».

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, застосований судом захід державного примусу у виді накладеного на ОСОБА_1 стягнення штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, накладений судом у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, та з дотриманням судом приписів ст. 38 КУпАП щодо строків накладення стягнення, тобто відповідає засадам законності.

Іншими доводами апеляційну скаргу ОСОБА_1 не обґрунтовує.

У задоволенні клопотання апелянта, надісланого до суду 23 листопада 2023 року про виклик в судове засідання та допит свідків та поліцейського, апеляційний судом відмовлено, оскільки сукупність зібраних у справі доказів є достатньою для перевірки доводів апелянта на предмет їх обґрунтованості та надання аргументам ОСОБА_1 належної правової оцінки за наслідками перегляду справи в апеляційному порядку. Зважаючи на те, що фіксація фактичних обставин перебігу подій у цій справі правоохоронцями здійснювалася за допомогою засобів відеофіксакції у відповідності до приписів ст. 266 КУпАП, відтак апеляційний суд не знаходить підстав для виклику в судове засідання свідків та поліцейського, як про те просить апелянт.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Миколаївського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко