Справа №701/418/23
Провадження №3/701/246/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого-судді -Костенка Андрій Іванович
за участю секретаря -Брітан О. О.
з участю прокурора - Заболотного А. В.

розглянувши матеріали, що поступили із Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , секретаря, також здійснює свою діяльність як депутат Іваньківської сільської ради, Уманського району, Черкаської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП роз`яснено, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу № 163/2023 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, ОСОБА_1 , будучи секретарем Іваньківської сільської ради Уманського району Черкаської області та відповідно до підпункту "в" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону не повідомила належним чином про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час прийняття участі в обговоренні та прийнятті рішення № 19-20/VIII від 23.12.2021 "Про встановлення надбавок і доплат до посадового окладу, надання матеріальної допомоги та премії сільському голові на 2022 рік", перебуваючи у прямому підпорядкуванні в сільського голови Іваньківської сільської ради ОСОБА_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу № 164/2023 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, ОСОБА_1 , будучи секретарем Іваньківської сільської ради Уманського району Черкаської області та відповідно до підпункту "в" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів під час голосування за рішення № 19-20/VIII від 23.12.2021 "Про встановлення надбавок і доплат до посадового окладу, надання матеріальної допомоги та премії сільському голові на 2022 рік", перебуваючи у прямому підпорядкуванні в сільського голови ОСОБА_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу № 165/2023 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, ОСОБА_1 , будучи секретарем Іваньківської сільської ради Уманського району Черкаської області та відповідно до підпункту "в" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону не повідомила належним чином про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час прийняття участі в обговоренні та прийнятті рішення № 30-11/VIII від 22.12.2022 "Про встановлення надбавок і доплат до посадового окладу, надання матеріальної допомоги та премії сільському голові на 2023 рік", перебуваючи у прямому підпорядкуванні в сільського голови Іваньківської сільської ради ОСОБА_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу № 166/2023 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, ОСОБА_1 , будучи секретарем Іваньківської сільської ради Уманського району Черкаської області та відповідно до підпункту "в" п. 1 ч. 1 ст. Закону України "Про запобігання корупції" суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів під час голосування за рішення № 30-11/VIII від 22.12.2022 "Про встановлення надбавок і доплат до посадового окладу, надання матеріальної допомоги та премії сільському голові на 2023 рік", перебуваючи у прямому підпорядкуванні в сільського голови ОСОБА_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні підтримав протоколи про адміністративні правопорушення та просив визнати ОСОБА_1 , винною в скоєнні даних правопорушень та піддати адміністративному стягненню.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні відмовилася від надавання пояснень на підставі ст. 63 Конституції України.

Представник ОСОБА_1 , адвокат - Заболотній В.М., в судовому засіданні просив провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши прокурора, позицію адвоката Заболотнього В.М., всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням ст. 9 КУпАП під адміністративним правопорушенням (проступком) необхідно розуміти протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Ч. 2 ст. 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі-Закон) реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Суб`єктивна сторона правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно учиняється умисно; особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до роз`яснень, наданих ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 листа № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29.04.2016 № 126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто, відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а необхідно безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Отже, для висновку про наявність в особи реального конфлікту інтересів та про прийняття нею рішення в умовах реального конфлікту інтересів необхідно встановити: 1) наявність в особи приватного інтересу; 2) наявність суперечності між приватним інтересом особи та її представницькими повноваженнями; 3) наявність впливу цієї суперечності на об`єктивність або неупередженість рішення; 4) наявність повноважень на прийняття рішення.

При цьому, має бути беззаперечно визначено, в чому саме полягає приватний інтерес конкретної особи, в чому саме проявляється суперечність між приватним інтересом та представницькими повноваженнями цієї особи та її вплив на прийняття рішення.

Диспозиції цих норм за своїм змістом є бланкетними адміністративно-правовими нормами, тобто нормами, які лише називають або описують правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема, ст. ст. 1, 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норми ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Згідно з приміткою до ст. 172-7 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Органами управління стратегічних розслідувань в Черкаській області було встановлено, що ОСОБА_1 , є секретарем Іваньківської сільської ради Уманського району Черкаської області, тобто відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.

Відповідно до рішення Іваньківської сільської ради Уманського району Черкаської області № 1-3/VIII від 04.12.2020 «Про визнання повноважень депутатів Іваньківської сільської ради» ОСОБА_1 , набула повноважень депутата Іваньківської сільської ради Уманського району Черкаської області по виборчому округу № 2. Згідно з рішенням Іваньківської сільської ради Уманського району Черкаської області № 1-4/VIII від 04.12.2020 року "Про обрання секретаря Іваньківської сільської ради" ОСОБА_1 , обрано секретарем Іваньківської сільської ради депутата від виборчого округу № 2.

З протоколів № 163/2023, № 164/2023, № 165/2023 та № 166/2023 про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією від 24.04.2023 вбачається, що ОСОБА_1 , ставиться у вину те, що вона не повідомив про наявність у неї реального конфлікту інтересів та прийняла рішення при наявності у неї реального конфлікту інтересів щодо голосування «за» питання «рішення Іваньківської сільської ради № 19-20/VIII від 23.12.2021 «Про встановлення надбавок і доплат до посадового окладу, надання матеріальної допомоги та премії сільському голові на 2022 рік» під час засідання 19 сесії Іваньківської сільської ради та щодо голосування «за» питання «рішення Іваньківської сільської ради № 30-11/VIII від 22.12.2022 «Про встановлення надбавок і доплат до посадового окладу, надання матеріальної допомоги та премії сільському голові на 2023 рік» під час засідання 30 сесії Маньківської селищної ради, враховуючи той факт, що ОСОБА_1 , перебуває у прямому підпорядкуванні в сільського голови ОСОБА_2 , тобто вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 , у вчиненні цих адміністративних правопорушень додано: протоколи № 163/2023, № 164/2023, № 165/2023 та № 166/2023 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, що складені 24.04.2023 стосовно ОСОБА_1 , за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП; рішення Іваньківської сільської ради № 19-20/VIII від 23.12.2021 «Про встановлення надбавок і доплат до посадового окладу, надання матеріальної допомоги та премії сільському голові на 2022 рік»; розпорядження Іваньківської сільської ради № 212-ОС від 21.09.2021 «Про преміювання працівників сільської ради»; розпорядження Іваньківської сільської ради № 235-ОС від 20.10.2021 «Про преміювання працівників сільської ради»; розпорядження Іваньківської сільської ради № 256-ОС від 22.11.2021 «Про преміювання працівників сільської ради»; розпорядження Іваньківської сільської ради № 274-ОС від 20.12.2021 «Про преміювання працівників сільської ради»; рішення Іваньківської сільської ради № 30-11/VIII від 22.12.2022 «Про встановлення надбавок і доплат до посадового окладу, надання матеріальної допомоги та премії сільському голові на 2023 рік»; рішення Іваньківської сільської ради № 1-3/VIII від 04.12.2020 «Про визнання повноважень депутатів Іваньківської сільської ради»; рішення Іваньківської сільської ради № 1-4/VIII від 04.12.2020 «Про обрання секретаря Іваньківської сільської ради»; заяву ОСОБА_1 ; розпорядження Іваньківської сільської ради № 47-ОС від 20.05.2022 «Про встановлення надбавок працівникам сільської ради»; розпорядження Іваньківської сільської ради № 33-ОС від 27.04.2022 «Про встановлення надбавок працівникам сільської ради»; розпорядження Іваньківської сільської ради № 15-ОС від 21.02.2022 «Про преміювання працівників сільської ради»; розпорядження Іваньківської сільської ради № 7-ОС від 20.01.2022 «Про преміювання працівників сільської ради».

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своїх дій чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Разом із тим матеріали справи не містять належних доказів вини ОСОБА_1 , у вчиненні інкримінованих їй правопорушень. Самі по собі протоколи про адміністративне правопорушення не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у них дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Матеріали справи та протоколи про адміністративні правопорушення не містять достатніх даних, на підставі яких можлива була б констатація наявності обставин як складових реального конфлікту інтересів під час прийняття рішень № 19-20/VIII «Про встановлення надбавок і доплат до посадового окладу, надання матеріальної допомоги та премій сільському голові на 2022 рік» та № 30-11/VIII «Про встановлення надбавок і доплат до посадового окладу, надання матеріальної допомоги та премій сільському голові на 2023 рік» Іваньківської сільської ради. Крім того, в матеріалах відсутні докази, що вчинення дій та прийняття рішень відбулися за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її представницькими повноваженнями, які реально вплинули на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, прийняття таких рішень, не викладені та не підтверджені обставини, що дії чи рішення суперечать представницьким повноваженням ОСОБА_1 . В судовому засіданні встановлено, що питання щодо встановлення надбавок і доплат до посадового окладу, надання матеріальної допомоги та премії сільському голові на 2022 та 2023 рік на 19 та 30 сесіях Іваньківської сільської ради були пов`язані суто з виконанням представницьких повноважень ОСОБА_1 , і не становлять приватного інтересу. В даному випадку відсутня суперечність між представницькими повноваженнями ОСОБА_1 , та будь-яким її приватним інтересом.

Голосування за прийняття рішень «Про встановлення надбавок і доплат до посадового окладу, надання матеріальної допомоги та премії сільському голові на 2022 та 2023 рік» може свідчити лише про потенційний конфлікт інтересів, проте не свідчить про наявність реального конфлікту інтересів. В протоколах про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не зазначено в чому полягає її реальний приватний майновий чи немайновий інтерес з чітким визначенням мети, яку переслідувала ця особа, не доведено наявність суперечності між приватним інтересом та представницькими повноваженнями під час прийняття рішення та як це вплинуло на об`єктивність й неупередженість прийнятого рішення.

Крім того, матеріали справи, як і самі протоколи про адміністративне правопорушення не містять жодного аналізу відносин та зв`язку між ОСОБА_1 , і сільським головою, а також доказів, які б це доводили та які б свідчили про наявність обґрунтованого приватного інтересу, який може бути задоволений внаслідок тих чи інших дій/бездіяльності ОСОБА_1 .

У протоколах про адміністративне правопорушення міститься інформація щодо отриманих ОСОБА_1 , премій та надбавок, які надані останній на підставі розпоряджень сільського голови згідно яких розмір премій та надбавок є однаковим у межах одного року.

Однак, протоколи та матеріали справи не містять жодної інформації, яка б підтверджувала, що ОСОБА_1 , задовільнила або могла задовільнити свій приватний інтерес шляхом отримання премій та надбавок, адже в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували ті обставини, що встановлення таких премій і надбавок та/або їх розмір хоч якось пов`язані з виконанням ОСОБА_1 , своїх представницьких повноважень.

Зокрема, встановлення таких премій та надбавок саме внаслідок голосування, їх непропорційний та завищений розмір у порівнянні з іншими працівниками, відсутність таких виплат в інших періодах тощо. Вказане свідчить про недоведеність наявності приватного інтересу у ОСОБА_1 .

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Норми ст. 62 Конституції України вказують, що, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Тобто діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд вважає, що у діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винною у вчиненні цих правопорушень під час розгляду справи встановлено не було.

Сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє у категоричній формі зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 , дій, направлених на порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме - не повідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Крім того, у діяннях особи, щодо якої було складено протокол, повинна існувати суб`єктивна сторона правопорушення у формі умислу, що невід`ємною складовою частиною складу умисного правопорушення взагалі.

Оцінюючи інкриміноване ОСОБА_1 , порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» ініціатор, який складав протокол, не надав доказів про вчинення нею правопорушень умисно.

Саме виходячи з цього за відсутності будь-яких безперечних доказів про наявність в діяннях особи умислу на неповідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів і керуючись положеннями і вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративних правопорушень передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, оскільки в діях ОСОБА_1 , відсутня подія і склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 172-7, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - закрити, в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення.

Повний текс постанови проголошено 07.07.2023 року.

СуддяА. І. Костенко