Справа № 747/333/23
Провадження№ 3/747/223/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2023 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Талалаївка матеріали, що надійшли з Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , приватного підприємця, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2023 року в 22 год 51 хв в с Скороходове на вул 30 річчя Перемоги, 31 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT MIDLUM 210 в стані алкогольного сп`яніння згідно показів газоаналізатора «Драгер» з результатом 3, 25 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав і суду показав, що в той день він дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння, але транспортним засобом не керував, автомобіль стояв на обочині, працівники поліції його не зупиняли, а приїхали в с Скороходове, так як їх викликав сусід з приводу того, що його автомобіль RENAULT MIDLUM ніби-то скоїв ДТП, але він просто скотився з узбіччя, так як у автомобіля велика маса. Він прийшов до автомобіля, хотів його закрити, а сам збирався ночувати у знайомого, з яким вживали алкоголь.

Допитана в якості свідка інспектор з РПП ВП № 1 Прилуцького РВП ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що 02 червня 2023 року вони приїхали на виклик, який був на службу «102», по причині ДТП в с Скороходове. Приїхавши на місце, вони побачили вантажний автомобіль «фура», який правим боком стояв на узбіччі, ліве переднє колесо було підняте вгору. Будь-яких ознак ДТП на місці вона не побачила, механічних пошкоджень в автомобіля не було, водію запропонували пройти тест на вміст алкоголю на приладі «Драгер», він погодився. Прилад показав 3, 25 проміле, водій не заперечував, що вживав алкоголь і говорив, що керував транспортним засобом. Висновок у протоколі відносно керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння зроблений ними зі слів водія, самого процесу керування вони не бачили і ними не зафіксовано. Запис правопорушення здійснювався на службову боді-камеру з моменту приїзду поліцейського екіпажу на місце події.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що 02 червня 2023 року вдень до нього приїхав його знайомий ОСОБА_1 на власному вантажному автомобілі. У нього біля двору немає місця для паркування, тому автомобіль він залишив біля переїзду на узбіччі. Вони вживали алкоголь, так як ОСОБА_1 вирішив залишитись у нього ночувати. Увечері ОСОБА_1 взяв ключі і пішов замкнути автомобіль, а свідок послався йому на дивані, ОСОБА_1 довго не було, і свідок заснув.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису адміністративного правопорушення вбачається, що 02.06.2023 року в 22:59 зафіксовано стоячий на узбіччі вантажний автомобіль з піднятим лівим переднім колесом. Працівники поліції з`ясовують особу водія, який знаходиться поза межами транспортного засобу на дорозі. Він їм говорить, що він власник автомобіля, але автомобілем він не керував, шукає водійське посвідчення. Також на відеозаписі зафіксовано процес освідування водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та результат 3, 25 проміле. Сам факт перебування в стані алкогольного сп`яніння водієм не оспорюється.

Суд, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи, що міститься на долученому до протоколу диску, приходить до наступного висновку.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Згідно з п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом враховується, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу. Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна. Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час руху транспортного засобу.

Таким чином, судом при розгляді справи враховується, що в матеріалах справи відсутні в повному обсязі докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме те, що водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і був зупинений працівниками поліції в процесі руху. В наявних відеоматералах, які знаходяться в матеріалах справи, а саме тих які зафіксовані патрульною поліцією, не відображено рух транспортного засобу, зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, у справі відсутні, не знайшло своє підтвердження вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення і в ході судового розгляду.

Згідно ч. 3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За таких обставин суд приходить до висновку, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення необхідно тлумачити на його користь.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, і тому не може вважатись достатнім доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Даний висновок суду зроблений на підставі рішення Конституційного Суду України від 22.10.2010 року у справі № 23-рп/2010, де у пункті 4 зазначено, що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб їх правоохоронні органи могли дотримуватись зобов`язань щодо уникнення порушень прав і свобод людини, принципу верховенства права, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

Виходячи із вищезазначеного суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події адміністративного правопорушення, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом в стані стан алкогольного сп`яніння - протокол та додатки до нього не містять достатніх доказів цього, не знайшло своє підтвердження даного факту і в ході судового розгляду, у зв`язку з чим суд приходить до висновку до цих правовідносин застосувати ст. 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 245, 247, 252, 268, 269, 272, 283, 285, 287-289 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція в Чернігівський апеляційний суд протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: Л.В.Тіщенко