Справа № 167/1041/23
Номер провадження 3/167/654/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 жовтня 2023 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Н.В. Шептицької,

з участю:

секретаря судового засідання О.В. Давидюк,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 адвоката В.М. Бандури,

потерпілої ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_2 адвоката М.А. Вічинюка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за матеріалами, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 1 ( місто Рожище) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, раніше до адміністративної відповідальності притягався,

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( далі- КУпАП),

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 756383 від 18.08.2023 року ( далі Протокол), ОСОБА_1 18.08.2023 року о 21 год 25 хв за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме: висловлювався в її бік грубою нецензурною лайкою, хапав за верхній одяг, намагався вчинити бійку, але реальних дій не вчинив, внаслідок чого завдав шкоду її фізичному та психічному здоров`ю і за таких обставин, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 173-2КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2КУпАП, не визнав і суду пояснив, що 18 серпня 2023 року ввечері перебував за місцем свого проживання і після 19 год 00 хв приїхала його колишня дружина ОСОБА_2 , яка була в нетверезому стані, зі своїм співмешканцем, який відразу поїхав. ОСОБА_1 запитав у ОСОБА_2 , які речі вона забирає і чи не все ще забрала з будинку. При цьому, він не ображав ОСОБА_2 нецензурною лайкою і не хапав за верхній одяг. У відповідь на дані запитання ОСОБА_2 почала ображати його нецензурною лайкою. Тоді він присів біля хліва, дістав телефон, а ОСОБА_2 , намагаючись відібрати його, підбігла і повалила ОСОБА_1 на землю та почала душити за горло. В цей час приїхав їх син ОСОБА_3 та відтягнув ОСОБА_2 . ОСОБА_1 зателефонував до адвоката, а після цього викликав поліцейських. Зазначив, що за час сварки також телефонував ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Просить ухвалити законне і справедливе рішення, оскільки він не вчиняв 18.08.2023 року відносно ОСОБА_2 домашнього насилля.

Захисник В.М. Бандура просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 жодних неправомірних дій відносно колишньої дружини не вчиняв і шкоди її психічному здоров`ю не заподіяв.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 18.08.2023 року близько 21 год 25 хв за місцем їх проживання: АДРЕСА_1 , коли вона прийшла погодувати свиней, ОСОБА_1 почав ображав її нецензурною лайкою, хапав за верхній одяг, погрожував фізичною розправою.Також зазначила, що ОСОБА_1 був випивший і саме він почав чіплятися до неї. Вона не звертала на це уваги, а коли йшла з відром по воду, то ОСОБА_1 , намагаючись відібрати в неї мобільний телефон, смикнув її за руку, внаслідок чого вони обоє впали на землю. У цей час додому приїхав син ОСОБА_3 , допоміг ОСОБА_2 підвестися і вона зателефонувала в поліцію. Згодом, коли приїхали поліцейські, то вона дізналася, що ОСОБА_1 також телефонував в поліцію. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство, чим заподіяв шкоду її психологічному здоров`ю, а тому просить визнати його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

Представник потерпілої адвокат М.А. Вічинюк зазначив, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП, а тому ОСОБА_1 слід визнати винуватим та накласти відповідне стягнення.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 дали показання, згідно яких вони чули як ОСОБА_1 висловлювався відносно ОСОБА_2 нецензурною лайкою 18.08.2023 року близько 21 год за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 дали показання, згідно яких вони чули по телефону як ОСОБА_2 висловлювалася відносно ОСОБА_1 нецензурною лайкою 18.08.2023 року між 19 год і 21 год.

Також всі свідки в судовому засіданні підтвердили ту обставину, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_8 існують вкрай неприязні стосунки.

Крім того, суд дослідив наступні письмові докази:

- протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 756383 від 18.08.2023 року ( ас 4);

- рапорт від 18.08.2023 року ( ас 5);

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.08.2023 року ( ас 5 зв);

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 18.08.2023 року ( ас 6);

- форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства ( ас 7);

- копію повідомлення начальника ВПД №1 (м Рожище) В. Климюка від 21.08.2023 року ( ас 8);

- копію термінового заборонного припису стосовно кривдника від 18.08.2023 року серії АА № 308831 ( ас 9);

- копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 756382 від 18.08.2023 року ( ас 10);

- характеристику на ОСОБА_1 за місце проживання від 22.08.2023 року ( ас 18);

- копію паспорта ОСОБА_1 ( ас 17);

- постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 06.07.2023 року ( ас 11-13);

- постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 07.03.2023 року ( ас 14-15);

- письмові пояснення ОСОБА_2 ( ас 27-30);

- копію відповіді начальника Відділу поліцейської діяльності №1 ( м. Рожище) Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 30.06.2023 року на звернення ОСОБА_2 ( ас 31-32);

- копію постанови Рожищенського районного суду Волинської області від 24.01.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП з Єдиного державного реєстру судових рішень ( ас 33-35);

- копію постанови дізнавача СД ВП №1 ( м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області про закриття кримінального провадження від 31.10.2022 року ( ас 36-37);

- копію повідомлення начальника Відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Рожище) Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 24.10.2022 року на звернення ОСОБА_2 ( ас 38);

- копію характеристики з місця проживання на ОСОБА_2 ( ас 39, 65);

- копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 345001 від 24.08.2023 року виданої на ім`я ОСОБА_2 ( ас 40-41);

- копію індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1181 ОСОБА_2 ( ас 42-43);

- копію повідомлення заступника начальника Відділу поліцейської діяльності № 1 ( м. Рожище) Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 22.08.2023 року на звернення ОСОБА_1 ( ас 51);

- довідку №558 з Медичного центру «Медична зірка» відносно ОСОБА_1 (ас 63);

- копію постанови Рожищенського районного суду Волинської області від 20.10.2022 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП ( ас 64);

- характеристику з місця проживання на ОСОБА_1 ( ас 66).

Заслухавши показання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , показання свідків, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, а також письмові докази, надані учасниками в процесі розгляду справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості ( статті 62 Конституції України).

Згідно статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням ( проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність ( частина 1 статті 9 КУпАП).

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Судом встановлено, що при складані протоколу про адміністративне правопорушення, працівником поліції дії ОСОБА_1 було кваліфіковано за частиною 2 ст.173-2 КУпАП, зокрема за вчинення домашнього насильства фізичного і психологічного характеру.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідальність за частиною 2 статті 173 -2 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь ( дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України « Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) домашнє насильство - діяння ( дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно пункту 14 частини 1 статті 1 Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно пункту 17 частини 1 статті 1 Закону, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Для правильної кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з підстав, передбачених частиною 2 статті 173-2 КУпАП, факт порушення вказаних прав повинен бути відображений у протоколі про адміністративне правопорушення.

Варто зазначити, що насильство ( передусім фізичне і психологічне) є відмінним від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків. У такому випадку для визнання факту домашнього насильства слід звернутися до його ознак: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством. Наприклад, якщо немає порушення прав і свобод людини, це не насильство, а правомірне застосування сили.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди, а не прагненням розв`язати спір. Для того щоб визначити, чи являється конфлікт певним видом насильства, потрібно знайти всі чотири ознаки цієї дії.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина 2 статті 251 КУпАП).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 756383 від 18 серпня 2023 року, ОСОБА_1 18.08.2023 року о 21 год 25 хв за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме: висловлювався в її бік грубою нецензурною лайкою, хапав за верхній одяг, намагався вчинити бійку, але реальних дій не вчинив, внаслідок чого завдав шкоду її фізичному та психічному здоров`ю.

Суд зауважує, що особа, яка складала протокол, повинна була визначитись, які конкретно дії ОСОБА_1 завдали шкоду психічному ( психологічному) здоров`ю ОСОБА_2 , і які конкретно дії ОСОБА_1 завдали шкоду фізичному здоров`ю ОСОБА_2 .

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 була заява його колишньої дружини ОСОБА_2 .

Разом з цим, в судовому засіданні встановлено, що протоколи про адміністративне правопорушення було складено на обох учасників події, що мала місце 18.08.2023 року.

Згідно статті 252 КУпАП, орган ( посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази і показання свідків, суд доходить висновку, що вони в своїй сукупності, об`єктивно та поза межами розумного сумніву не доводять факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

Із описаного вище вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існують неприязні відносини, що в подальшому призвело до конфлікту з приводу поділу майна і ведення господарства.

Факт написання ОСОБА_2 заяви про вчинення правопорушення автоматично не утворює склад правопорушення у виді домашнього насильства фізичного і психологічного характеру.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того факту, що під час конфлікту ОСОБА_1 діяв з умислом спричинити ОСОБА_2 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак завдати шкоди її психічному ( психологічному) здоров`ю.

Також в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того факту, що під час конфлікту ОСОБА_1 діяв з умислом завдати шкоди фізичному здоров`ю ОСОБА_2 .

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої « доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» ( п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі « Кобець проти України», з відсиланням на п. 282 рішення у справі « Авшар проти Туреччини»).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ, « розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

В матеріалах справи наявна заповнена форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, з якої слідує, що по всіх питаннях щодо можливого застосування ОСОБА_1 , як кривдником, психологічного і фізичного насильства, зброї до постраждалої особи, погроз її застосування, а також інших ризикованих дій відповідь негативна, а тому терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_1 до уваги суддею не приймається.

Показання свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , а також свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , лише підтверджують ту обставину, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 висловлювалися в сторону один одного нецензурною лайкою.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в сукупності з поясненнями потерпілої і особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, суд доходить до висновку, що наведені обставини свідчать про існування між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 побутового конфлікту, який виник не внаслідок умисного бажання ОСОБА_1 порушити права потерпілої, не призвів до заподіяння їй шкоди і роль ОСОБА_1 , як сторони конфлікту, не була домінантною. Відтак, відсутність вказаних ознак свідчить про те, що подію, яка мала місце 18.08.2023 року не можна розцінювати, як домашнє насильство, в якому ОСОБА_1 є кривдником, а ОСОБА_2 - потерпілою.

На переконання суду, належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП, а саме: домашнього насильства, тобто повторного протягом року умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному і фізичному здоров`ю потерпілої, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення даного адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, з урахуванням того, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності і ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, встановленому законом, суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, яке передбачене частиною 2 статті 173-2 КУпАП, а як наслідок, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 цього Кодексу.

Крім того, судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 , оскільки він не піддається адміністративному стягненню за таких умов.

Керуючись частиною 2 статті 173-2, пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статтею 173-2 КУпАП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 756383 від 18.08.2023 року закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі неподання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий суддя Н.В. Шептицька