ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/399/23 Справа № 712/3420/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Рябуха Ю. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В. за участю захисника Зеленого Ю. В. та правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Соснівського райсуду м. Черкаси від 18.05.2023

р., якою ОСОБА_1 , який

народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Драбівці Золото-

ніського р-ну Черкаської обл., має повну се-

редню освіту, одружений, громадянин Укра-

їни, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , посада

стрілець водій, спеціальне військове звання

молодший сержант, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та нього накладено адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду 19.03.2023 р. о 23:30 год. в м. Черкаси по вул. Гагаріна, 98 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Jetta р/номер НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився за допомогою приладу Drager Alcotest 7510, результат позитивний - 1,66‰, тест № 165, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд не звернув уваги на той факт, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме він керував транспортним засобом за обставин викладених в протоколі, у відео відсутні відеофайли на яких зафіксовані рух та зупинка автомобіля. Наголошує, що водієм, відповідно до п. 1.10 ПДР України, є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування в стані сп`яніння. Відповідальність за перебування біля автомобілю, або в непрацюючому автомобілі, навіть у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, законодавством не встановлена. Працівники поліції під`їхали до автомобіля та він зауважив, що не керував автомобілем, не є водієм. Як тільки поліцейські підійшли до автомобіля, то він одразу включив «аварійку» і намагався пояснити, що заблукав. На місці простояв більш двох годин і, оскільки після контузії в нього сильні головні болі, то поруч в магазині купив міцне холодне пиво і вживав його, зателефонував синові який повинен був відвезти його до лікарні. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки він пропущений з поважних причин. Судом справу розглянуто за його відсутності, про існування постанови суду від 18.05.2023 р. він дізнався 31.05.2023 р. після отримання захисником копії, раніше захисник копію отримати не міг в зв`язку з перебуванням на лікарняному.

Заслухавши доповідь судді, захисника Зеленого Ю.В. та Балуту Ю.О., які просили поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в частині пом`якшення стягнення, а саме не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, тому що він е водієм у військовій частині ЗСУ, вивчивши матеріали адмінсправи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адмінправопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Матеріали справи не містять даних про направлення ОСОБА_1 або його захиснику Зеленому Ю.В. копії судового рішення, що є важливою причиною пропуску строку на апеляційне оскарженні, тому апеляційний суд вважає за необхідне визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови суду.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа вста-новлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адмінправо-порушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до вимог ст. ст. 254 - 256 КУпАП.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, а саме, що 19.03.2023 р. о 23:30 год. в м. Черкаси, по вул. Гагаріна, 98 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Jettaр/номер НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу Drager Alcotest 7510, результат позитивний та склав 1,66‰, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України та скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 391248 від 19.03.2023 р. ( а. пр. 1), який складено уповноваженою посадовою особою та містить всі необхідні відомості та обставини вчинення правопорушення, сумніви чи зауваження до його змісту відсутні; роздруківкою з приладу Drager Alcotest ARМF-0267, результат - 1,66‰, тест № 165; актом огляду та відеозаписами долученими до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють правові відносини та які є предметом судового розгляду.

На відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, який був досліджений в судовому засіданні файл сlip-0.mp4 (а. пр. 7), зафіксовано як автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухається, після зупинки з автомобіля виходить правопорушник, і з участю якого працівник поліції починає виконувати процесуальні дії, а тому доводи апеляційної скарги про те, що відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 23 КУпАП, адмінстягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адмінправопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адмінстягнення враховує характер вчинено-го правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адмінправопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Питання щодо адмінвідповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

Чинний КУпАП не передбачає призначення більш м`якого стягнення чи звільнення від стягнення, яке визначене в санкції статті як обов`язкове основне чи додаткове.

Згідно ст. 1512 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

В п. 2.2 Рішення від 15.06.2022 р. № 4-р(II)/2022, Конституційний Суд України, розглядаючи питання притягнення осіб до адмінвідповідальності, зазначив, що: - « адмінвідповідальність в Україні та процедура притягнення до адмінвідповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні» (перше речення абз. 1 п.п. 4.1 п. 4 мотивувальної частини Рішення від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010);

- « суспільна користь адмінстягнень за адмінправопорушення полягає не в поповненні державного бюджету, а в забезпеченні конституційного правопорядку, безпеки суспільства та прав і свобод кожної особи» (перше речення абз. 1 п. п. 2.5 п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 21.07.2021 р. № 3-р(II)/2021).

В п. 3 цього Рішення, Конституційний Суд України вказав, що за ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2.11.2004 р. № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності в контексті вирішення питання конституційності ст. 69 КК України у справі про призначення судом більш м`якого покарання, зазначив таке:

- « Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. Про це свідчить п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якого суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину » (абз. 7 та 8 п. п. 4.2 п. 4 мотивувальної частини);

- « встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності» (абз. 6 п. 5 мотивувальної частини).

В ч. 2 п. 3.2. Рішення Конституційний Суд України зазначив, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до адмінвідповідальності на підставі ст. 485 Митного кодексу України має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

В ч. 4 п. 4.2 Рішення Конституційний Суд України дійшов висновку, що посутній аналіз наведених норм МК України і КУпАП, що регулюють відносини з притягнення особи до адмінвідповідальності за порушення митних правил, свідчить про те, що загалом ці норми мають розвивати, конкретизувати та деталізувати принципи Основного Закону України, зокрема принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, визначений ч. 2 ст. 61 Конституції України.

В ч. 2 та 3 п. 4.3 Рішення Конституційний Суд України вкотре наголосив, що в законодавчому унормуванні відносин із притягнення особи до адміністративної або кримінальної відповідальності обов`язково має бути дотриманий конституційний принцип індивідуалізації юридичної відповідальності.

Таким чином, установлення в актах публічного законодавства абсолютно визначених та (або) безальтернативних санкцій має збалансовано поєднуватись із наданням суб`єкту накладення адмінстягнення або кримінального покарання дискреції в питанні визначення виду та розміру стягнення або покарання з урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, винної у вчиненні правопорушення, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

В п. 4.5 Рішення Конституційний Суд України визначив, що позбавлення оспорюваним приписом ст. 485 МК України суб`єкта накладення адмінстягнення (митного органу) можливості індивідуалізації адмінстягнення з урахуванням усієї сукупності обставин справи, на думку Конституційного Суду України, унеможливлює реалізацію принципу індивідуалізації юридичної відповідальності під час притягнення особи до адмінвідповідальності на підставі ст. 485 МК України та не створює належного законодавчого підґрунтя для застосування домірних заходів до порушника митних правил.

Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що абз. 2 ст. 485 МК України суперечить ч. 2 ст. 61 Конституції України.

З огляду на наведені у рішенні Конституційного Суду України висновки, апеляційний суд вважає доречним ґрунтовно розглянути доводи апеляційної скарги захисника про врахування принципу індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.

З постанови суду першої інстанції вбачається, що при призначенні стягнення суд першої інстанції формально, без наведення будь-яких відомостей про особу правопорушника та обставин справи дійшов висновку про накладення стягнення в межах санкції статті, що є порушенням вимог ст. ст. 33-35 КУпАП.

З наданих апеляційному суду копії військового квитка НОМЕР_3 апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 24.02.2022 р. на підставі Указу Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» був мобілізований до ЗС України і на час розгляду апеляції він перебуває на військовій служби в ЗС України, має кваліфікацію «водій» та посвідчення водія з правом керування вантажними автомобілями. На час апеляційного розгляду займає посаду водія-електрика у ВЧ НОМЕР_1 . На час ухвалення рішення апеляційним судм, за повідомленням захисника Зеленого Ю.В., ОСОБА_1 відбув для виконання бойових завдань. Вказані обставини переконують суд, що право керування автомобілем потрібні ОСОБА_1 для проходження служби в ЗСУ, оскільки він приймає участь у захисті Батьківщини від збройної агресії російської федерації. Враховуючи, що ОСОБА_1 раніше до адмінвідповідальності не притягувався та підтвердив, що на нього вперше накладається адмінстягнення за таке адмінправопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в цій частині з пом`якшенням стягнення. З цих підстав апеляція підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 та захиснику Зеленому Ю.В. строк на апеляційне оскарження постанови Соснівського райсуду м. Черкаси від 18.05.2023 р.

Постанову Соснівського райсуду м. Черкаси від 18.05.2023 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Скасувати постанову Соснівського райсуду м. Черкаси від 18.05.2023 р. в частині накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.