Провадження № 3/127/5194/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2023м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 24.06.2023 о 22.55 год. по вул. Генерала Гандзюка, 17 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Kia, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Однак його захисник заявив клопотання про здійснення судового розгляду за відсутності його підзахисного, допитавши свідка згідно з його клопотанням.

Вирішуючи питання щодо можливості здійснення судового розгляду за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за доцільне зауважити таке.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому військовий стан продовжений.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон № 389-VIII) правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами; на цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Зі змісту частини другої статті 26 Закону № 389-VIII скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону № 389-VIII у разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Надані суду матеріали не свідчать, що ОСОБА_1 не може з`явитись у судове засідання з поважних причин.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини у справі (далі ЄСПЛ) «Пономарьов проти України», сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, у постанові від 28.10.2021 (справа № 11-250сап21) Верховний Суд (далі ВС) зауважив, що частиною другою статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) визначено, що участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за статтею 130 КпАП, не є обов`язковою.

Саме тому суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він зустрівся із ОСОБА_3 і вони мали їхати відпочивати, однак йому потрібно було заїхати додому. ОСОБА_4 повідомив, що погано почувається, тому він сів за кермо автомобіля ОСОБА_5 . Коли вони заїжджали у двір, він об`їхав чи то кота, чи то собаку, припаркував автомобіль і пішов додому. Вийшовши з дому, ОСОБА_4 повідомив, що були працівники поліції, які склали на нього протокол про керування автомобілем з ознаками сп`яніння.

Заслухавши думку захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З диспозиції статті 130 КпАП випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 , складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що 24.06.2023 о 22.55 год. по вул. Генерала Гадзюка, 17 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Kia, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду надані направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Направлення), рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 1 БУПП у Вінницькій області Паянюка В. (далі Рапорт), запис з нагрудних камер поліцейських та з мобільних телефонів невстановлених осіб(далі Запис), а також копія витягу про повідомлення про порушення правил дорожнього руху (далі Витяг).

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначив, що у Витягу наявне посилання на те, що водій автомобіля Kia, перебуває у стані сп`яніння та рухається по бордюрах. При цьому захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в судовому засіданні зауважив, що у Рапорті зазначено, що особи, які перебували біля зазначеного автомобіля на час приїзду працівників поліції від надання будь-яких пояснень відмовились. Також захисник зауважив, що Записи з мобільних телефонів невстановлених осіб не містять доказів, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 , натомість із Запису випливає, що працівники поліції невстановленим особам повідомляли, що їм потрібні докази керування автомобілем саме ОСОБА_1 . Окрім цього, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні зауважив, що надані суду Записи спростовують твердження невстановлених осіб про рух автомобіля по бордюрах, натомість підтверджують показання ОСОБА_2 . Також захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зауважив, що надані суду матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про вжиття заходів на відібрання пояснень у особи, яка здійснила повідомлення про порушення вимог правил дорожнього руху.

Відповідно до роз`яснень, що надані у абзаці третьому пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України (далі ВСУ) № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (далі Постанова № 14) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У абзаці четвертому пункту 27 Постанови № 14 Пленум ВСУ роз`яснив, що для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд вважає слушними зауваження захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Натомість з наданих суду матеріалів випливає, що на час приїзду працівників поліції зазначений вище автомобіль перебував у нерухомому стані, на Записі ОСОБА_1 неодноразово заперечив факт здійснення керування транспортним засобом.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

ЄСПЛ в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Отже, як суд зазначив вище, надані суду матеріали не містять переконливих відомостей, які б свідчили, що саме ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом, натомість Записи свідчать, що ОСОБА_1 такий факт заперечив і працівники поліції під час спілкування з невстановленими особами зауважували, що для оформлення відповідного матеріалу необхідні докази керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Натомість, як суд встановив за результатами судового розгляду справи, керування автомобілем здійснював ОСОБА_2 . Відомості, які б свідчили про вжиття заходів, спрямованих на здійснення огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння, надані суду матеріали не містять.

Окрім наведеного, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні посилався на недотримання порядку огляду на стан сп`яніння, передбаченого статтею 266 КпАП. Разом з тим, у зв`язку з тим, що за результатами судового розгляду не підтверджений факт здійснення керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , зазначені твердження захисника суд не оцінює, оскільки як суд зазначив вище, для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 130 КпАП, відповідно до наведених вище роз`яснень ВСУ необхідне доведення факту здійснення такого керування.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджений факт здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом, а отже і не підтверджена його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: