ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/703/23 Головуючий суддя І інстанції Філіп`єва В. В.
Провадження № 33/818/509/23 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 17 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановою встановлено, що 08 березня 2023 року, о 16:15 годині, ОСОБА_1 , перебуваючи поблизу будинку 29 по вул..Лермонтова в смт.Слобожанське Чугуївського району Харківської області, керував автомобілем ВАЗ 21074, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок рук, нечітка мова. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора та у медичному закладі відмовився під відеозапис, в зв`язку з чим стосовно водія інспектором СРПП ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ст.сержантом поліції Бородіним С.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №328121 за порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що встановлено відповідальність за ч.1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В своїй апеляційній скарзі, апелянт просить закрити адміністративне провадження щодо нього у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а постанову скасувати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в день події він сидів у своєму транспортному засобі, до нього підійщли співробітники поліції та почали стверджувати що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння.

Він категорично заперечував, тому що це не відповідає дійсності.

Працівники поліції не реагували, він просив пройти огляд у закладі охорони здоров`я, проте його право реалізовано не було.

Наголошує на тому що рапорт поліцейського не може бути доказом.

Від проходження огляду не відмовлявся, а говорив що йому потрібно відвести ліки бабусі і це терміново.

Також маються ознаки підробки документів, оскільки час у протоколі та на відео не співпадають.

Факт керування транспортним засобом не доведено.

Відеозапис також не можна враховувати як доказ,, оскільки час на ньому вказаний неправильно, крім того він змонтований.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення в частині саме складання протоколу про адміністративне правопорушення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 до суду не надав.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 - «водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я»

В судовому засіданні ОСОБА_1 наголошував на тому, що він не відмовлявся проходити огляд на місці зупинки, стверджував про те, що факт керування ним транспортним засобом не доведений.

З метою перевірки вказаних доводів апелянта в судовому засіданні було оглянуто відеозапис, наданих патрульною поліцією та встановлені протилежні доводам апеляційної скарги обставини.

З відеозапису вбачається, що поліція слідувала за транспортним засобом білого кольору, ВАЗ 21074, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Автомобіль рухався по дорозі між багатоповерховими будинками, потім зупинився, із за керма вийшов ОСОБА_1 .

З другого файлу вбачається, що патрульний поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки з метою визначити чи не перебуває водій у стані алкогольного сп`яніння, також було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

Водій ОСОБА_1 у категоричній формі відмовився, як проходити огляд на місці, так і прослідувати до закладу охорони здоров`я.

На питання судді апеляційного суду чи визнає ОСОБА_1 , що саме він керував транспортним засобом та чи це він на відео відмовляється від проходження огляду, ОСОБА_1 повідомив суду, що так, це він.

Крім того, з дослідженого відеозапису, який суд апеляційної інстанції приймає як доказ, оскільки і сам апелянт визнав що на відео він, вбачається наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а тому поліцейський мав всі законні підстави запропонувати водію пройти відповідний огляд, внаслідок чого стан алкогольного сп`яніння мав бути підтверджений або навпаки буде встановлено відсутність такого стану.

Також в судовому засіданні, апелянт повідомив, що він хворіє на онкологічне захворювання і відповідно має труднощі матеріального характеру, оскільки проходить лікування.

Апеляційний суд вказує, що вказані відомості дійсно підтверджуються відповідними виписками, наданими ОСОБА_1 , проте норми діючого законодавства не містять підстав для звільнення особи від накладення адміністративного стягнення у виді штрафу з огляду на стан здоров`я, натомість норми, які регулюють виконання судових рішень, зокрема і примусового стягнення призначеного судом адміністративного стягнення, містять положення, згідно яких в рамках виконавчого провадження можлива відстрочка або розстрочка виконання судового рішення.

При цьому, ціль накладення будь якого стягнення, полягає у вихованні громадян та у запобіганні вчиненню ними нових правопорушень.

Правила дорожнього руху забезпечують безпеку громадян і їх порушення може призвести до тяжких наслідків.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що обставини правопорушення підтверджуються об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на законну вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Решта доводів апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 17 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева