Справа № 496/6922/23
Провадження № 3/496/4869/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Чорної В.С.

захисника Пустовойтенко О.А.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

30.09.2023 року о 23 год 50 хв. ОСОБА_1 в с. Усатове по вул. Грушевського-Ломана керував автомобілем марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», так само від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та пояснив, що 30.09.2023 року приблизно о пів на дванадцяту годину ночі він їхав додому з підробітку, два дні практично не спав та був втомлений, алкоголь в той день не вживав. Його зупинили працівники поліції та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння. Він двічі пройшов тест за допомогою приладу «Драгер», алкоголю виявлено не було. Потім поліцейські запропонували проїхати до медичного закладу пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився, але не зрозуміло по яким причинам поліцейські привезли його до відділу поліції, а не в медичний заклад. На його запитання, чому вони приїхали до відділу поліції, а не до медичного закладу, поліцейські відповіді не надали та 01.10.2023 року о 00 год 20 хв. склали відносно нього протокол.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 Пустовойтенко О.А. в судовому засіданні просив провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення з підстав, викладених у письмовому клопотанні. Клопотання захисник мотивував тим, що в порушення п. 6 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735 огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводився без присутності двох свідків. При цьому дана Інструкція не передбачає застосування технічних засобів відеозапису при огляді на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, єдина вимога присутність двох свідків. За таких обставин, єдиним допустимим доказом, який би підтвердив правопорушення ОСОБА_1 або його спростував це покази свідків. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 470568 свідків також не містить. Протокол (поміж іншого) містить викладену позицію співробітника поліції про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини, не стійка хода) від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою «Драгеру», яку захисник вважає безпідставною, оскільки жодних доказів не надано до суду і відповідно це особиста необґрунтована думка співробітника поліції. Крім того, невід`ємною частиною протоколу є додаток «відео з планшетного пристрою», який захисник вважає неналежними доказами, з огляд на наступне. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №470568 відеофіксація здійснювалась на «планшетний пристрій». В свою чергу, єдиним нормативно-правовим актом, що регулює застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року №1026. Відповідно до змісту цієї Інструкції теоретично планшетний пристрій можна назвати портативним відео реєстратором, але це не так. Крім того, ці відеозаписи нарізка відео, що заборонено вказаною Інструкцією. Захисник наголошує, що відеозапис повинен вестись безперервно, тому не виключається факт того, що частина відео обрізана і можливо не надана до суду, також не виключається факт монтажу відеозапису. Також на відеозаписах не вказана ані дата, ані час зйомки, таким чином встановити зміст обставин взагалі неможливо. У захисника є припущення, що цей планшетний пристрій є особистою власністю працівників поліції, але вказана вище Інструкція містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію, та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними планшетами пристроями, тощо. Тому, підсумовуючи викладене, захисник вказує на те, що до суду не надано належних та допустимих доказів, які підтвердили можливе адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення. За таких обставин захисник вважає, що провадження у справі №496/6922/23 необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкція).

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі виникнення підозри у перебуванні водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Зокрема, пунктами 2, 6 розділу І Інструкції та пунктами 1-6 Порядку передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до положень п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

З вищевказаного слідує, що поліцейський зобов`язаний запропонувати водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, провести такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.

З оглянутих в судовому засіданні відеозаписів, доданих до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки за допомогою приладу «Drager», так і в медичному закладі без пояснень причин такої відмови. Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від мотивів відмови складає склад правопорушення та є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №470568 від 01.10.2023 року, в якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення та який в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» власноручно написав: «ознайомлений»;

- оглянутими в судовому засіданні відеозаписами, які записані на компакт-диск, який надійшов разом з протоколом про адміністративне правопорушення, на яких зафіксовано факт керуванням ОСОБА_1 автомобілем марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, а також його поясненням про те, що він вжив пів літра пива.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст. ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Тобто, працівники поліції мають право проводити огляд на стан сп`яніння без участі свідків, за умови відеофіксації.

Так, з матеріалів справи вбачається, що під час складення відносно ОСОБА_1 протоколу, співробітниками поліції застосовувались технічні засоби відеозапису у зв`язку із чим суд вважає безпідставними доводи сторони захисту з приводу відсутності свідків правопорушення.

Відхиляючи доводи сторони захисту щодо недопустимості відеозаписів, як доказів, суд зазначає про таке.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати один із таких превентивних заходів, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» регламентовано, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, як фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Із викладеного слідує, що в законі, як акті вищої юридичної сили у порівнянні з підзаконними нормативно-правовими актами, законодавець не висуває вимоги щодо технічного засобу (приладу) за допомогою якого правоохоронці вправі фіксувати обставини вчинення правопорушення.

Відтак, доводи захисника про те, що фіксація обставин подій, за яких відносно ОСОБА_1 було складено протокол, була здійснена не на відеореєстратор не можуть слугувати підставою для визнання відеозапису недопустимим доказом, оскільки сам по собі вид технічного засобу (пристрою) за допомогою якого було отримано відеозапис, не впливає на легітимність походження відеозапису, як джерела доказів.

Не може слугувати підставою для визнання недопустимим доказом відеозапису і посилання захисника на відсутності безперервності відеозапису, оскільки це не свідчить про не доведеність обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Із вказаних відеозаписів чітко вбачається, як ОСОБА_1 керує автомобілем марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 . На пропозицію працівника поліції погоджується пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». Працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних приладів та принцип його дії. ОСОБА_1 , не дотримуючись вищевказаного принципу застосування приладу (алкотестеру), декілька разів вдихає повітря в себе, що в свою чергу унеможливлювало визначити рівень алкоголю у крові. Після цього ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку як на місці запинки, так і в медичному закладі. Після складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та зачитування його працівником поліції ОСОБА_1 висловлює свою незгоду лише щодо того, що він намагався ухилитись від відповідальності, назвавши інші дані, пояснюючи це тим, що він хворий. Інших заперечень ОСОБА_1 не висловлював та письмових пояснень не писав.

Із вищевказаного відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 , а також невідома жінка, яка поводила себе агресивно, провокували працівників поліції, поводили себе зухвало та хотіли домовитись про уникнення ОСОБА_1 відповідальності. При цьому поведінка ОСОБА_1 під час продуття приладу «Драгер» явно не відповідала обстановці.

На думку суду, такі дії ОСОБА_1 вказують на те, що він не бажав проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння та всіляко ухилявся від продування алкотестеру «Драгер», а тому його дії були правильно розцінені працівниками поліції, як відмова водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Зазначені відеозаписи відображають із достатньою повнотою стан водія ОСОБА_1 , його поведінку та те, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.

Відеозаписи, долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд вважає належними та допустимими доказами, які містять інформативний, позбавлений упередження характер, є послідовними і містять відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Посилання захисника на те, що на відеозаписах відсутня дата та час суд до уваги не приймає та виходить з того, що як за матеріалами справи, так і ОСОБА_1 в судовому засіданні визнається, що вказана подія мала місце 30.09.2023 року, а протокол було складено 01.10.2023 року.

Суд вважає, що відеозаписами, долученими до матеріалів справи, підтверджуються обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Позиція ОСОБА_1 , яку він висловив в письмовому клопотанні про закриття провадження у справі, та процесуальна його поведінка, пов`язана з наданням ним пояснень в судовому засіданні, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, внаслідок чого розцінюються судом, як спосіб самозахисту, обраний на власний розсуд, та спроба уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О?Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як встановлено в ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дії ОСОБА_1 кваліфікую за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи характер адміністративного правопорушення та особу ОСОБА_1 , вважаю можливим накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки вказане адміністративне стягнення є безальтернативним.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра

Строк пред`явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2023 року