Справа № 606/900/22
П о с т а н о в а

і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2023 року м. Теребовля

Суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області Марціцка І.Б. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділення поліції № 3 (м. Теребовля) про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, за частиною 1статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Теребовлянського районного суду Тернопільської області від відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшов протокол відносно ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається із протоколу серії ДПР18 №467900 від 12.06.2022 року, що 12.06.2021 року в м. Теребовля по вул. Кн. Василька водій ОСОБА_1 керував т.з. ВАЗ 2110 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп"яніння, а саме різкий запах алкоголю з рота, тремтіння рук, почервоніння обличчя, від продуття в прилад «Драгер» на місці зупинки відмовився, в медичний заклад для встановлення стану сп"яніня також відмовився.

У судове засідання ОСОБА_1 не з"явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши в сукупності наявні у справі докази, прийшов до наступних висновків.

Згідно із вимогами частини 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимогстатті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Правилом статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП).

Вимогами статті 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Протокол про адміністративне правопорушення без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 інкримінують вчинення правопорушення за ч. 1ст. 130 КУпАП, а саме, що 12.06.2021 року в м. Теребовля по вул. Кн. Василька водій ОСОБА_1 керував т.з. ВАЗ2110 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп"яніння, а саме різкий запах алкоголю з рота, тремтіння рук, почервоніння обличчя, від продуття в прилад «Драгер» на місці зупинки відмовився, в медичний заклад для встановлення стану сп"яніня також відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

При дослідженні долученого до матеріалів справи відеозапису, встановлено, що поліцейські побачивши, що ОСОБА_1 є глухонімим, тобто людиною з особливими потребами, та не розуміє в повній мірі, що відбувається, не забезпечили участь при оформленні матеріалів сурдоперекладача та захисника. А також з дослідженого відеозапису подій, зафіксованих інспектором поліції та відображених на DVD диску, відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння він не надавав, оскільки працівники поліції спілкувалися тільки із його дружиною, яка сказала що він не буде проходити огляд. Зважаючи на вищевикладене, яким чином ОСОБА_1 висловив не згоду від проходження огляду не зрозуміло.

ОСОБА_1 , який є глухонімим не чув та не розумів питань, які намагалися задавати йому працівники поліції, не розумів змісту заявлених до нього вимог. Разом з тим, захисника та сурдоперекладача під час складення протоколу працівниками поліції залучено не було. При цьому, оскільки ОСОБА_1 є особою з обмеженими можливостями, а саме з вадами мови та слуху, провадження по справі про адміністративне правопорушення, як і сам протокол про адміністративне правопорушення повинен був складений лише за участі захисника та/або перекладача, або особи, яка володіє технікою жестової мови для спілкування з особами з вадами слуху. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення складений з грубим порушенням права на захист ОСОБА_1 , оскільки вимоги щодо проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння були заявлені за відсутності захисника чи перекладача та були об`єктивно не зрозумілі для останнього, а тому є недопустимим доказом.

Приписи ч.2 ст.19 Конституції України зобов`язують органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії», за умови наявності певної неточності чи суперечностей, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За даних обставин суддя приходить до переконання, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 ч. 1ст. 247 КУпАП).

За наведених обставин провадження у даній справі слід закрити.

Керуючись частиною 1 статті 130, статтею 221, пунктом 1 частини 1 статті 247, статтями 266, 283, 284 ,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка