КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника Вовка С.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Вовка С.П. на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 04 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 04.10.2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як встановив суддя у постанові з посилання на протокол про адміністративне правопорушення від 05.08.2023 року серії ААД №483484, 05.08.2023 року о 01 год. 31 хв. в смт. Гостомель, по вул. Святопокровська біля буд. 3-Д, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ-Деу» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, який від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову захисник Вовк С.П., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 04.10.2023 року та постановити нову постанову, якою провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом і працівники поліції не зупиняли його під час руху, оскільки він перебував у себе вдома та внаслідок сварки зі своєю дружиною вийшов на вулицю, сів до салону свого автомобіля, який був припаркований біля будинку, після чого до нього підійшли працівники поліції, які прибули на виклик на іншу подію та почали звинувачувати його у тому, що він керував транспортним засобом, так як знаходився в автомобілі і має ознаки алкогольного сп`яніння, а в подальшому склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а наявний в матеріалах справи відеозапис є не повним, постійно переривається, а тому його не можна вважати належним та допустимим доказом.

Також зазначає, що згідно п.5 Розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису» (затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року) включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, проте поліцейські не дотрималися вказаних вимог.

Враховуючи викладене, апелянт вважає, що суд дійшов помилкового та передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, внаслідок надання неправильної оцінки доказам у справі, зокрема щодо відеозапису, який здійснений з порушенням Інструкції, а відтак є недопустимим доказом.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, з огляду на наступне.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та прийняв рішення, зміст якого відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №483484 від 05.08.2023 року (а.с. 2), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мовата відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі; даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану сп`яніння, в якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння виявлені поліцейським (а.с. 4); розпискою ОСОБА_1 (а.с. 5), який зобов`язався не керувати автомобілем «ЗАЗ-Деу» д.н.з. НОМЕР_1 протягом 24 годин, що підтверджує факт відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 36), які підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 , який стверджував, що він не керував транспортним засобом, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою і з достатньою повнотою підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і порушення ним пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 36), вбачається, що поліцейським був зупинений автомобіль «ЗАЗ-Деу» під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку із порушенням комендантської години. В ході розмови та перевірки документів у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі у лікаря нарколога, на що ОСОБА_1 відмовився.

Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що працівник поліції робить ОСОБА_1 зауваження, що не можна їздити на автомобілі у період комендантської години, при цьому ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом та в подальшому при складанні стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення останній також не вказував на обставини, про які зазначає його захисник в апеляційній скарзі.

Отже, вказаний відеозапис повністю підтверджує дані, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та спростовують доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а тому апеляційний суд розцінює такі твердження як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що наявний у справі відеозапис є недопустимим доказом, з підстав того, що вказаний відеозапис є неповним та постійно переривається, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки згідно положень ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. При цьому, жодний доказ не має наперед встановленої сили і оцінюється як окремо, так і у сукупності з іншими доказами у справі за внутрішнім переконанням посадової особи.

Інших доводів, які б свідчили про незаконність оскаржуваного рішення та спростовували його висновки, апелянтом не наведено.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Ірпінського міського суду Київської області від 04.10.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Вовка С.П. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 04 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа №367/6038/23; Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Провадження № 33/824/5153/2023

Головуючий у І інстанції - Мерзлий Л.В.

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.