Справа № 359/5470/23
Провадження № 3/359/2772/2023
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2023 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Кабанячий Ю.В., за участі особи, яка притягується до відповідальності та його захисника адвоката Чемериса І.В. розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 065288, 04.06.2023 року о 21 год. 39 хв. в м. Бориспіль, вул. М. Калмикова, 19А ,громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan Almera» д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, вчинено повторно протягом року відповідно до постанови серії БАД 441188 від 10.04.2023. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.1А ПДР України за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що він має посвідчення на право керування транспортним засобом але іноземного зразка. Він про це намагався повідомити працівників поліції, але останні на це не зважали та склали адміністративний протокол про притягнення його до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Захисник Чемерис І.В. підтримав пояснення ОСОБА_1 та доповнив щодо дійсності іноземних водійських прав ОСОБА_1 . Так, ОСОБА_1 дійсно має водійське поствідчення на право керування транспортними засобами категорії А1, А, В1 та В. Вказана обставина підтверджується змістом довідки, де зазначено, що відповідно до інформаційного порталу Національної поліції України водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами. Вказана довідка була долучена до матеріалів судової справи співробітниками поліції разом протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, відповідно до змісту водійських прав ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , він має право на водіння транспортними засобами категорії А1, А, В1 та В, термін дії даних водійських прав з 19.09.2007 року по 18.09.2028 рік.

Вказані водійські права ОСОБА_1 пред`являв співробітникам поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, що відображено на відео з боді-камер співробітників поліції.

До матеріалів судової справи стороною захисту було долучено нотаріально посвідчену копію водійських прав разом із перекладом. Крім того, оригінал водійських прав просить оглянути судом в судовому засіданні 30.08.2023 року.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на водіння транспортними засобами категорії А1, А, В1, В, він не був позбавлений (обмежений) права водіння на дані транспортні засоби на час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП та на даний час.

Крім того, 24 січня 2022 року набула чинності угода між Кабінетом Міністрів України та урядом Італійської Республіки про взаємне визнання та обмін національних посвідчень водія. Документ був підписаний 20 липня 2021 року у Римі і діятиме 5 років. Угоду затверджено Постановою КМ № 1204 від 17.11.2021 року.

В статті 1 вказаної угоди Сторони домовилися про таке: кожна сторона взаємно визнає, з метою подальшого обміну, посвідчення водія, які є дійсними, не тимчасовими, та які були видані компетентними Установами іншої Сторони відповідно до законодавства її держави, власникам посвідчень водія, місце проживання яких зареєстровано на території держави цієї Договірної Сторони, на умовах, визначених положенням цієї Угоди.

Крім того, вищевказане питання також регулює Конвенція про дорожній рух (Відень, 8 листопада 1968 року) Конвенцію ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.74 Консолідована версія станом на 26 березня 2006 року З поправками від 03.03.92, від 28.09.2004\

В статті 41 Вказаної Конвенції містяться наступні положення щодо визнання сторонами іноземних водійських прав на своїй території:

СТАТЬЯ 41 Водительские удостоверения

а) Договаривающиеся стороны будут признавать:

любое национальное водительское удостоверение, соответствующее предписаниям приложения 6 к настоящей Конвенции;

любое международное водительское удостоверение, соответствующее предписаниям приложения 7 к настоящей Конвенции, при условии, что оно предъявляется вместе с соответствующим национальным водительским удостоверением,

действительным на своей территории для управления транспортным средством, соответствующим категории или категориям транспортных средств, на управление которыми выданы удостоверения, при условии, что указанные удостоверения являются действительными и что они выданы другой Договаривающейся стороной или одним из ее территориальных подразделений либо объединением, уполномоченным на то этой Договаривающейся стороной.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Крім того, відповідно до пункту 30 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року за № 340 (далі - Положення № 340) видані громадянам України за кордоном посвідчення водія іноземної держави, які відповідають вимогам Конвенції про дорожній рух 1968 року, підлягають обміну на національні посвідчення водія без складання теоретичного і практичного іспитів за умови, що зазначені громадяни України постійно проживають на території України.

У такому випадку в національному посвідченні водія зазначається право на керування транспортними засобами тих категорій, які зазначені в посвідченні водія іноземної держави, яке підлягає обміну.

Таким чином, у ОСОБА_1 є чинні (дійсні) посвідчення водія іноземної держави, які він відповідно до пункту 32 Положення № 340 має право обміняти на національні посвідчення водія без складання теоретичного і практичного іспитів.

Дане положення не встановлює обов`язку для громадян України обміняти іноземнці водійські права на національні в певний період час, вказаний нормативно-правовий акт лише встановлює право громадян України обміняти такі водійські права у тому випадку, якщо громадянин України постійно проживає в Україні.

До того часу, як ОСОБА_1 не обміняв вказані іноземні водійські права на національні, він вправі керувати траспортними засобами відповідної категорії на підставі наявних у нього іноземних водійських прав.

В пункті 32-1 вищевказаного Положення № 340 закріплені умови коли особа не має права обміняти іноземні водійські права на національні. Так, відповідно до пункту 32-1 Положення № 340 Обмін посвідчення водія іноземної держави на національне посвідчення водія не проводиться в разі: перебування особи в розшуку; закінчення строку дії такого посвідчення водія; наявності відомостей про позбавлення власника такого посвідчення водія права на керування транспортним засобом; наявності відомостей про тимчасове обмеження власника такого посвідчення водія права на керування транспортним засобом.

Однак, в даному випадку ОСОБА_1 не перебуває в розшуку, строк дії його іноземного водійського посвідчення не закінчився, він не обмежений та не позбавлений права керування відповідними транспортними засобами.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 065288 від 04.06.23 року зазначена інформація наступного змісту: 04.06.2023 року о 21 год. 39 хв. в м. Борисполі по М. Калмикова, 19 А, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Almera, д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія, не маючи права керування таким транспортним засобом, вчинено повторно протягом року відповідно до постанови серії БАД 441188 від 10.04.2023 року, чим порушив вимоги п. 2.1. А Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до змісту ч. 5 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Однак, на відео з нагрудних камер співробітнків поліції не зафіксовано, що автомбіль ОСОБА_1 рухався, також на відео не зафіксовано момент зупинки транспортного засобу.

На відео з боді-камер поліцейських лише видно, що співробітники поліції підходять до автомобіля в якому перебував на водійському сидінні ОСОБА_1 , сам автомобіль перебував в стоячому положенні з вимкненим двигуном.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що в м. Борисполі по М.Калмикова, 19А, знаходиться вільна земельна ділянка, яку він та інші особи використовують в якості стоянки. Автомобіль був в неробочому стані, перебував на вказнаному місці стоянки вже кілька днів, тому за кермом автомобіля він не рухався, лише слухав музику після прогулянки з собакою біля озера. Тобто ОСОБА_1 заперечує ту обставину, що він рухався за кермом вказаного автомобіля.

Співробітники поліції не надали інших доказів того, що ОСОБА_1 начебто 04.06.2023 року о 21 год. 39 хв. керував транспортним засобом Nissan Almera, д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений в м. Борисполі по М.Калмикова. 19 А.

Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті визначено термін керування транспортним засобом, за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У справах Малофєєва проти росії (Malofeyeva v.russia, рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та Карелін проти росії (Karlin v.russia, заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 Верховний Суд роз`яснив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Крім того, є відповідна судова практика, коли справа про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП підлягає закриттю, якщо водій, який притягається до відповідальності за вказаною статтею закону, не керував відповідним транспортним засобом і відсутні докази зупинки співробітниками поліції транспортного засобу, а саме:

В постановах Олександрівського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.07.2023 року по справі № 398/2789/23, провадження № 3/398/1047/23; Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.07.2023 року по справі № 583/2528/23, провадження № 3/583/1097/23; Єланецького районного суду Миколаївської області від 11.05.2023 року по справі № 476/178/23; П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 12.07.2023 року по справі № 190/1378/23, провадження № 3/190/518/23.

Вказані судові рішення з Єдиного державного реєстру судових рішень були долучені стороною захисту до матеріалів судової справи. Тому просить провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності його захисника, встановивши обставини передбачені ст. 280 КУпАП, дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, детально вивчивши відомості, зафіксовані на відеозаписі, прийшов до наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, структура кожного окремого складу адміністративного правопорушення містить: об`єкт правопорушення, об`єктивну сторону, суб`єкт правопорушення і суб`єктивну сторону складу правопорушення. Зазначені ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Частина 5 ст. 126 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Отже, склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає умисну форму вини, а саме особа повинна усвідомлювати, що будучи тимчасово обмеженою у праві керування транспортними засобами умисно продовжує керувати транспортним засобом.

З огляду на вищевикладені норми законодавства слідує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені за ч. 5 ст. 126 КУпАП, обов`язково мають містити належним чином засвідчену уповноваженою на те посадовою особою Відділу державної виконавчої служби копію документу, яким відносно особи, що притягається до адміністративної відповідальності, застосовано відповідне обмеження. А також мають бути долучені документи, які б підтверджували обізнаність особою, щодо якої винесено постанову про застосування відносно неї відповідного обмеження.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до пояснень особи, яка притягується до відповідальності, а також відомостей, який міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП, які б спростовували наведене твердження ОСОБА_1 матеріали справи не містять, так само як і доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Таким чином, всупереч вищевикладеного, працівниками поліції не долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення будь-яких доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , у передбаченому законом порядку.

За наведених обставин, суддя вважає недоведеною наявність в діях ОСОБА_1 такої обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, як вини у формі умислу.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що останній керував транспортним засобом та що посвідчення, яке він надав працівникам поліції Республіки Італії на його ім`я , є не дійсним та не дає право керувати ТЗ на території України.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, ч. 5 ст. 126, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Ю.В. Кабанячий

Постанова суду набрала законної сили ___________________.