Дата документу Справа № 335/3384/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/3384/22 Головуючий в 1 інст. Шалагінова А.В.
Провадження №33/807/481/23 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) адвоката Бубнова Д.Ю., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 11 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за таких обставин.

09 червня 2022 року о 10:00 год. у Вознесенівському районі м.Запоріжжя біля буд.34 по вул.Сталеварів водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Polo», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі щодо нього за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він не керував автомобілем Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , у зазначений у протоколі день та час.

Вказує, що в той день на територію лікарні №6 його привіз товариш - ОСОБА_2 . Після цього, ОСОБА_2 пішов у своїх справах.

ОСОБА_1 зазначає, що він хотів оформитися до лікарні для проходження лікування травми коліна та спини, які під час проходження служби загострились. З собою він взяв песика, оскільки не хотів залишати його у автомобілі. У приймальному покої ОСОБА_1 йому відмовили, мотивуючи це тим, що він із собакою.

Після чого, ОСОБА_1 повернувся до свого автомобіля, відчинив його, посадив у автомобіль собаку, ввімкнув двигун та кондиціонер, оскільки на вулиці було спекотно, після чого закрив автомобіль, автомобіль у рух при цьому не приводив, та направився знову до приймального покою.

Апелянт вказує на те, що коли він залишав собаку у автомобілі, то це бачив робітник 6 МКЛ, із яким в нього виник конфлікт з приводу місця стоянки авто. Саме вказаного робітника лікарні в подальшому поліцейські опитали як свідка, його прізвище - ОСОБА_3 , та його пояснення поліцейські долучили до матеріалів справи.

Свідок ОСОБА_3 бачив лише те, що він ( ОСОБА_1 ) залишав собаку у автомобілі і зачиняв двері авто, і саме про ці обставини ОСОБА_3 пояснював поліцейським під відеозапис. Свідок ОСОБА_3 не бачив як заїздив автомобіль та хто був за кермом.

Вказує, що далі він знову прослідував до приймального покою, де у нього виник конфлікт з лікарем з приводу його оформлення до лікарні. Через вказаний конфлікт з`явилися поліцейські, почали застосовувати щодо нього силу, повалили на підлогу та надалі викликали патрульну поліцію.

При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що він був тверезий, алкогольні напої в той день не вживав, що підтверджується висновком №2636 від 09 червня 2023 року, складеним лікарем - наркологом в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР.

Коли вже щодо нього складали протокол, ОСОБА_2 повернувся на територію лікарні та надав пояснення поліцейським, що це він був за кермом і саме він привіз ОСОБА_1 до лікарні. Однак поліцейські повідомили ОСОБА_2 , що вже пізно, складається протокол і дані обставини він зможе повідомити у суді.

ОСОБА_1 стверджує, що він неодноразово пояснював поліцейським про те, що він не керував автомобілем, а також зазначав про те, що він не відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вказує, що права, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, йому ніхто не роз`яснював під час складення протоколу.

Крім цього, долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним, що є порушенням п.5 розділу II Інструкції №1026 від 18 грудня 2018 року.

Також, акт огляду та направлення на огляд до медичного закладу щодо ОСОБА_1 поліцейським складався без його присутності і участі, копії вказаних документів поліцейські йому не надали.

Внесені поліцейським до акту відомості щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці з використанням спеціальних технічних засобів не відповідають дійсності. Він не відмовлявся від огляду, у поліцейських взагалі був відсутні спеціальний технічний засіб.

Крім того, внесені до направлення поліцейським відомості не відповідають дійсності. Саме в цей час - о 10.30 годині 09 червня 2022 року, йому ще ніхто зі співробітників поліції не пропонував пройти огляд на стан сп`яніння, як то на місці за допомогою спеціального технічного засобу, так і у відповідному медичному закладі.

Також не можуть бути належними доказами рапорти працівників поліції, що міститься у справі, оскільки фактично вони є повідомленнями поліцейськими начальнику УПП в Запорізькій області ДПП, щодо складання протоколу стосовно ОСОБА_1 .

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 у розгляді справи участі не брав, згідно з матеріалами справи, копію постанови суду останній не отримував (конверт повернувся із вказівкою адресат відсутній за вказаною адресою), з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи 11 травня 2023 року, та вже 17 травня 2023 року ним подано апеляційну скаргу, тобто зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) адвоката Бубнова Д.Ю., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №056676 від 09 червня 2022 року, з якого убачається, що 09 червня 2022 року о 10:00 год. у Вознесенівському районі м.Запоріжжя біля буд.34 по вул.Сталеварів водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Polo», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого убачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Огляд за допомогою Alcotest Drager 6820 не проводився у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 . Від підпису ОСОБА_1 також відмовився;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 червня 2022 року;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 09 червня 2022 року;

- довідкою з бази даних підсистеми «Адмінпрактика» відповідно до якої у гр. ОСОБА_1 повторності за ст.130 КУпАП немає. Посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 15 листопада 2017 року;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долученими до нього матеріалами.

В свою чергу, вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними:

в рапорті начальника СРПП ВП №1Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Осипенка Р., згідно з яким, останній доповідає, що 09 червня 2022 року о 09 год. 45 хв. під час несення служби по охороні будівель та території 6 МКЛ м.Запоріжжя, на територію лікарні заїхав автомобіль «Volkswagen Polo», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з останнім виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода та почервоніння очей. ОСОБА_1 поводив себе неадекватно та кидався на персонал лікарні. Дану подію було зареєстровано на гарячу лінію «102»;

в рапорті поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №2 УПП в Запорізькій області ДПП сержанта поліції Герасименка О., згідно з яким, останній доповідає, що під час несення служби з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху 09 червня 2022 року о 10 год. 00 хв. за адресою: вул.Сталеварів, буд.34, м.Запоріжжя на території 6 МКЛ було виявлено автомобіль «Volkswagen Polo», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування з яким виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. У зв`язку з порушенням п.2.5 ПДР України на водія ОСОБА_1 зібрані матеріали та винесено постанову за ч.1 ст.130 КУпАП та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Посвідчення водія не вилучалось. Тимчасовий дозвіл не видавався. Від керування ОСОБА_1 відсторонений шляхом паркування без порушень ПДР України.

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими, а у своїй сукупності достатніми для прийняття відповідного рішення.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.

При апеляційному розгляді захисник-адвокат Бубнов Д.Ю. навів доводи, що є аналогічними тим, які містяться в апеляційній скарзі.

За клопотанням сторони захисту в ході апеляційного розгляду справи в якості свідка було заслухано ОСОБА_3 , який пояснив, що події відбувались за місцем його роботи. Він вивозив мусор, заїхав з тачкою в приймальне відділення. Коли став виїжджати з тачкою, побачив, що на території лікарні стояв автомобіль. З вказаного автомобіля вийшов чоловік. ОСОБА_4 попрохав, щоб вказаний чоловік переставив свій транспортний засіб в інше місце. Той почав сперечатись, виражатись нецензурною лайкою та відмовився переставляти свій транспортний засіб. ОСОБА_4 далі пішов виконувати свої службові обов`язки. Далі, перебуваючи в приймальному відділенні, ОСОБА_4 почув, що той чоловік влаштував конфлікт. Далі було викликано поліцію. Поліцейські попрохали ОСОБА_4 , щоб він був свідком. Він не бачив, як чоловік виходив з автомобіля. Бачив, що в автомобілі була собака. Як виїжджав та заїжджав автомобіль на територію лікарні, він також не бачив. Автомобіль стояв на естакаді для заїзду швидкої допомоги, де приймають хворих. Коли ОСОБА_4 о 08 год. 00 хв. прибув на роботу, вказаного автомобіля там не було. ОСОБА_4 заїхав з тачкою у приміщення, завантажив її, коли виїжджав з тачкою, автомобіль вже стояв. Як керував вищевказаний чоловік транспортним засобом, він не бачив. Можливо, коли він останнього побачив, той стояв біля задньої чи передньої двері автомобіля, точно він не пам`ятає. До вказаного чоловіка він звертався як до водія транспортного засобу, очевидно, що водієм був саме він. Вказаний чоловік не говорив при спілкуванні, що він не водій.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що пояснення свідка ОСОБА_4 , надані під час апеляційного розгляду, в деяких деталях відрізняються від письмових пояснень вказаного свідка, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

В той же час, свідок ОСОБА_4 при апеляційному розгляді зазначив, що від вищевказаних подій пройшов вже значний час, тому він вже всі обставини погано пам`ятає. В той же час, свідок підтвердив, що при оформленні адміністративного матеріалу він надавав пояснення, під цими поясненнями стоїть його підпис.

Так, в матеріалах справи містяться письмові пояснення свідка ОСОБА_4 в яких останній зазначає, що 09 червня 2022 року близько о 08 год. 00 хв. Він, перебуваючи на місці роботи та виконуючи свої повноваження, побачив як на територію МКЛ №6 ЗМР (на подвір`я) біля приймального відділення припаркувався транспортний засіб Volkswagen Polo, синього кольору. Із-за керма вийшов чоловік з ознаками алкогольного сп`яніння, який пішов в напрямку дверей приймального відділення. ОСОБА_4 звернувся до водія з проханням перепаркувати свій автомобіль, оскільки, він заважав йому виконувати свою роботу. Чоловік почав лаятись та неадекватно себе поводив. У зв`язку із чим ОСОБА_4 було викликано працівників поліції.

Відеозаписом, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення також зафіксовані пояснення свідка ОСОБА_4 (працівника КНП «Міська клінічна лікарня №6» ЗМР), які в цілому є аналогічними тим, поясненням, що містяться в матеріалах справи. При цьому, на відеозаписі події свідок ОСОБА_4 пояснив, що він бачив, як чоловік виходив з автомобіля Volkswagen Polo саме з водійського сидіння (фрагмент відеозапису 08 хв.20 сек.).

Сумнівів в тому, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом VolkswagenPolo, д.н.з. НОМЕР_2 , у суду апеляційної інстанції немає, оскільки вказані обставини в повній мірі доведено належними та допустимими доказами.

Об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керувала інша особа, в матеріалах справи немає.

Версія сторони захисту, в т.ч. ОСОБА_1 щодо обставин справи, не є переконливою та спростовується наявними в матеріалах справи доказами, вказаними вище.

Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо відсутності безперервного відеозапису, що є порушенням п.5 розділу II Інструкції №1026 від 18 грудня 2018 року, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.

З самого відеозапису є очевидним, що цей запис здійснювався працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.

Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , що зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце та відносяться саме до цієї справи, цей запис підтверджує обставини, які підлягають доведенню.

Більш того, вказаний відеозапис не є єдиним доказом у справі, цей запис узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.

Відомостей про те, що відео фіксація здійснювалась за допомогою недозволеного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що рапорти працівників поліції не можуть вважатись належним та допустимим доказом, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Вина ОСОБА_1 підтверджується перш за все вищевказаними відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду, направлення на огляд ОСОБА_1 , письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 та відеозаписом події.

В свою чергу, відомості з вищевказаних рапортів повністю узгоджуються з іншими доказами.

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він був тверезий, алкогольні напої в той день не вживав, що підтверджується висновком лікаря-нарколога №2636 від 09 червня 2023 року, не спростовує висновків суду першої інстанції та не свідчить про безпідставне складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо останнього.

Те, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння та такого стану у нього не виявлено, згідно з висновком лікаря №2636 від 09 червня 2023 року, який складений у цей день о 22:15 год., не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.

Так, відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Вищевказаний огляд ОСОБА_1 пройшов самостійно, без додержання встановленого законом порядку.

В свою чергу, згідно з положеннями вищевказаної статті, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Більш того, стосовно ОСОБА_1 складено протокол не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В свою чергу, статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), згідно з якими, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягає у відмові водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у такої особи ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

В цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що, як вже зазначено вище, є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 , у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Порушень з боку поліцейських, які б тягли за собою визнання доказів недопустимими, не убачається.

Посилання апелянта про те, що під час складання протоколу йому не роз`яснювались права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, спростовується наявними в справі доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №096676 від 09 червня 2022 року убачається, що ОСОБА_1 під час складання протоколу роз`яснювались його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції, що засвідчено підписом останнього.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, проте висновки суду першої інстанції стороною захисту не спростовані.

Посилання апелянта на те, що акт огляду та направлення на огляд до медичного закладу щодо ОСОБА_1 працівниками поліції складався без його присутності і участі, копії вказаних документів поліцейські останньому не надали, висновків суду не спростовують.

Так, у акті огляду міститься запис про те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису. Згідно з вказаними актом огляду та направленням на огляд, сам огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився через відмову останнього від такого огляду.

Не погоджується суд апеляційної інстанції з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, з огляду на таке

З наявного в справі відеозапису убачається, що у працівників поліції виникла підозра про перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з такими обставинами, працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager або у медичному закладі у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 відповів, що буде проходити огляд лише в медичному закладі.

В свою чергу, працівник поліції запропонував водію ОСОБА_1 прослідувати до службового автомобіля для подальшого доставлення його до медичного закладу.

Наявним відеозаписом події підтверджується, що подальша поведінка водія ОСОБА_1 свідчила про ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим, працівниками поліції на водія ОСОБА_1 було складено протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Разом з тим, ОСОБА_1 неодноразово був повідомлений працівниками поліції про наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

З будь-якими скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_1 не звертався.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 11 липня 2022 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева