Провадження № 3/127/5024/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2023 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шлапак Д.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 20.06.2023 о 13 год. 12 хв. в м. Вінниця по вул. Келецька 109, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIA MAGENTIS» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушена координація руху. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, велася безперервна відеофіксація на портативний відеореєстратор 470764, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провини у вчиненні вищевказаного правопорушення не визнав зазначив, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та пояснив, що 20.06.2023 він зустрівся зі своїм другом ОСОБА_2 та вони поїхали до нього додому. Вдома вони сиділи, спілкувалися та випивали алкогольні напої. Через деякий час вони вирішили піти до магазину, він згадав, що сумку з документами та гаманцем залишив в автомобілі та пішов до автомобіля щоб забрати сумку. Коли він забирав з автомобіля свої речі, до автомобіля під`їхали працівники поліції та в ході спілкування з працівниками поліції, вони повідомили, що йому потрібно пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння. Він пояснював працівникам поліції, що в них немає підстав вимагати у нього проходження освідування, оскільки він не керував транспортним засобом, однак працівники поліції на його пояснення не реагували.

Свідок ОСОБА_2 будучи попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та дачі завідомо неправдивих показань, в судовому засіданні зазначив, що зранку 20.06.2023 він домовився з ОСОБА_1 зустрітися, останній на своєму автомобілі забрав його та вони поїхали до ОСОБА_1 додому. Оскільки вони довго не бачились, вони спілкувались та вживали алкогольні напої. Через деякий час, вони вирішили піти до магазину та ОСОБА_1 побачив, що немає його сумки з документами та гаманцем, згадавши, що забув її в автомобілі. Після цього, ОСОБА_1 пішов до автомобіля щоб забрати речі, а він залишився в квартирі. Через деякий час, оскільки ОСОБА_1 довго не було, він подзвонив до ОСОБА_3 та останній розповів, що на нього складають адміністративні матеріали. Після цього, він спустився до нього. Коли ОСОБА_1 забирав його та вони їхали, ОСОБА_1 був тверезий, а після того як вони випили ОСОБА_1 автомобілем не керував.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , дослідивши відео з нагрудних камер поліцейських та матеріали справи, суд вважає, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У постанові Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування, зокрема, прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Також передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З матеріалів справи вбачається, що 20.06.2023 о 13 год. 12 хв. в м. Вінниця по вул. Келецька 109, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIA MAGENTIS» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправні, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок перевірки щодо стану сп`яніння на місці зупинки, передбачений ст. 266 КУпАП, відповідно до якої особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до зазначених нормативних актів огляду підлягають лише водії транспортних засобів щодо яких у поліцейських є підстави вважати, що вони керуючи транспортним засобом перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, визначеними МОЗ і МВС України.

Отже, виходячи зі змісту зазначених норм права, обов`язок на проходження огляду на стан сп`яніння виникає лише у водія, якій керував транспортним засобом і у якого є ознаки сп`яніння.

Таким чином, суд під час розгляду справи на підставі доказів (ст. 251 КУпАП) повинен встановити, що особа дійсно керувала транспортним засобом, а також, що вона перебувала в стані сп`яніння чи відмовилася від проходження огляду на такій стан.

У відповідності до п. 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Отже, під керуванням транспортних засобом необхідно розуміти безпосередньо перебування у русі транспортного засобу, такий рух повинен здійснюватися за допомогою дії водія.

Статтею 40 Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином, вказаними положеннями закону встановлено право застосовувати засоби відеозапису при проведенні огляду водія на місці або його відмови від такого проведення, і лише в разі неможливості застосувати засоби відео фіксації, мають бути залучені свідки.

Встановлено, що спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 фіксувалося на засоби відео фіксації.

Підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та у встановленому законом порядку підтвердження факту перебування особи в стані сп`яніння.

Разом з тим, з переглянутого відеозапису та матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом або під час складання протоколу визнавав факт керування автомобілем, а навпаки заперечував факту керування ним.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Законодавець чітко визначає, що суб`єктом, сфера дії на якого поширюється дія Правил дорожнього руху України, зокрема п. 2.5 вказаних Правил, є саме водій.

Проте, з оглянутих відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Також, з відеозапису вбачється, що ОСОБА_1 , під час складння протоколу про адміністративне правопорушення зазначав, що не керував транспортним засобом.

Крім того, з відеозапису з нагрудних камер поліцейських, дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що працівники поліції автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не зупиняли, а виявивши автомобіль який був припаркований та в подальшому в салоні автомобіля особу, пред`явили вимогу пройти огляд на стан сп`яніння з подальшим складенням адміністративних матеріалів. З оглянутих відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, взагалі не вбачається хто керував автомобілем і на якій підставі ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння.

Також, з метою з`ясування розбіжностей між показами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та відомостями зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення, щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, судом допитано свідка ОСОБА_2 , який будучи приведеним до присяги, повідомив, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Підстав сумніватися у достовірності показань допитаного в судовому засіданні свідка у суду не має.

Інших доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом суду не надано.

Тобто, наявність такої обов`язкової умови притягнення особи до адміністративної відповідальності як перебування особи у стані сп`яніння під час керування транспортним засобом, працівниками поліції встановлено не було.

Щодо рапорту працівника поліції який наявний в матеріалах справи, на думку суду він є неналежним доказом, оскільки належить до внутрішніх документів БУПП у Вінницькій області.

Інші належні прямі докази, які б засвідчували обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченогост. 130 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

Також, із досліджених матеріалів справи не вбачається, що під час складання протоколу дотримано вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, що в свою чергу викликає сумнів у правильності оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, суд звертає увагу на те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З урахуванням вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом не доведена.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Крім того, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в діях останнього наявний склад адміністративних правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, а тому провадження в справі відносно ОСОБА_1 слід закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33, 130, 221, 247, 251, 252, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: