Справа № 206/542/23
Провадження № 3/206/446/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Маштак К.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2023 о 22 год. в м. Дніпро, вул. Гаванська, електроопора № 8, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_2 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну та здійснив наїзд на перешкоду у вигляді бетонного блоку. В результаті ДТП транспортний засіб та бетонний блок отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3.б) ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 не погоджуючись з обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, подав до суду письмові заперечення, які обґрунтовані тим, що 28.01.2023 близько 22 год. ОСОБА_1 рухався на автомобілі Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_2 з вул. 20-річчя Перемоги в напрямку вул. Гаванської. На зазначеній ділянці по вул. Гаванській рух транспортних засобів здійснюється в односторонньому напрямку, оскільки наявні дорожні знаки 3.21 та 4.7. Як зазначив ОСОБА_1 , він рухався на вказаному автомобілі з допустимою швидкістю 40-50 км/год. на вказаній ділянці дороги та бачив, що позаду нього рухалось маршрутне таксі, в той же час приблизившись до повороту, він побачив з лівого боку транспортний засіб Volkswagen Golf блакитного кольору, номерні знаки були забруднені, який їхав з перевищенням швидкості та здійснив випередження транспортного засобу ОСОБА_1 на вказаному повороті, не витримав безпечну дистанцію до рухомого транспортного засобу. ОСОБА_1 намагався уникнути від зіткнення із зазначеним транспортним засобом та в подальшому з маршрутним таксі, яке рухалось позаду нього, застосував поворот праворуч та екстрене гальмування, однак гальмівна система автомобіля не спрацювала, після чого його авто виїхало на узбіччя та сталось зіткнення з бетонним блоком. В результаті зіткнення постраждав водій ОСОБА_1 та його транспортний засіб. Зазначені пояснення ОСОБА_1 повідомив співробітникам поліції, які були на місці ДТП через 2 хв., після моменту зіткнення, однак співробітники поліції зазначили, що свідків немає, камер відео нагляду також немає, а отже ОСОБА_1 сказали «іди до суду, там і розбирайся». Слідів гальмування на асфальтному покритті немає, а наявні сліди узбіччя. В той же час, патрульні, які складали зазначений адміністративний матеріал жодним чином на схемі ДТП не позначили вказане про те, що ОСОБА_1 вказав при ознайомлені зі схемою ДТП, а саме «не згоден, не з`ясовані всі обставини». Керуючи транспортним засобом, на думку ОСОБА_1 , ним були повністю дотримані вимоги щодо дорожньої обстановки: рухався з відповідною швидкістю, контролював стан дорожнього руху, був уважним, стежив за дорожньою обстановкою і не відволікався від керування автомобілем у дорозі. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно нього за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім письмових заперечень, ОСОБА_1 подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, прийняти до уваги його письмові заперечення. Вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнає.

Дослідивши матеріали даної справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1.5. ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 2.3.б) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Так, вина ОСОБА_1 , не дивлячись на його повне не визнання, повністю підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 354127 від 28.01.2023, який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення дій, самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України;

- схемою місця ДТП від 28.01.2023, відповідно до якої відображено розташування транспортного засобу ОСОБА_1 , місце зіткнення, напрямок руху ОСОБА_1 , розташування дорожніх знаків, бетонного блоку, електроопори № 8;

- актом вилучення посвідчення водія від 28.01.2023, відповідно до якого зазначено, що у ОСОБА_1 , відповідно до ст. 265-1 КУпАП, було вилучено посвідчення водія.

Так, відповідно до положень ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП є суспільні відносини в сфері власності, об`єктивна сторона передбачає обов`язкове настання наслідків у вигляді майнової шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Основною і обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони будь-якого складу адміністративного правопорушення є наявність вини особи у скоєнні такого діяння.

Так, дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена.

Суд критично ставиться до письмових заперечень ОСОБА_1 та вважає їх не обґрунтованими та недоведеними жодними достатніми, належними та допустимими доказами.

Твердження про те, що дії ОСОБА_1 були направлені на уникнення зіткнення із транспортним засобом, що рухався ліворуч від нього, а саме Volkswagen Golf блакитного кольору, номерні знаки якого були забруднені, а також маршрутним таксі, не підтверджується жодним доказом. ОСОБА_1 про дану обставину не зазначав ані при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, ані у схемі місця ДТП.

Так, ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив, що він «не погоджується». Однак з чим саме та у зв`язку з якими обставинами зазначено не було.

У схемі місця ДТП ОСОБА_1 зазначив, що він «не згоден, не з`ясовані всі обставини», однак останній не зазначив, що саме було не з`ясоване, з чим саме він не згоден та що саме, на його думку, мало бути відображено на схемі ДТП.

Крім того, суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 про те, що ним було застосоване екстрене гальмування, однак гальмівна система автомобіля не спрацювала, оскільки такі пояснення є лише поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та яка не несе жодної відповідальності за їх надання. Крім того, суд вважає, що такі пояснення ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження у жодному доказі.

Так, ані ОСОБА_1 , ані його адвокат, не подали до суду відповідний висновок експерта, який би міг підтвердити, що ОСОБА_1 мав несправну гальмівну систему у момент ДТП. Крім того, вони не звертались ані до поліції, ані до суду із відповідним клопотанням про призначення такої експертизи.

Окремо, суд звертає увагу, що саме ОСОБА_1 будучи водієм та учасником дорожньої руху несе відповідальність за технічний стан транспортного засобу, яким він керує.

Крім того, в матеріалах даної адміністративної справи взагалі відсутні жодні письмові пояснення ОСОБА_1 із зазначенням всіх обставин саме під час оформлення ДТП працівниками поліції.

Не знайшли й свого підтвердження зазначені ОСОБА_1 обставини того, що останнім було повідомлено працівників поліції про транспортний засіб Volkswagen Golf та маршрутне таксі, що в нього відмовила гальмівна система та що працівники поліції не позначили вказані обставини у матеріалах даної справи.

Так, ані ОСОБА_1 , ані його адвокат, не звертались до Департаменту патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області із відповідним запитом для отримання відеозаписів із боді камер працівників поліції. Крім того, з таким клопотанням ОСОБА_1 та його адвокат не звертались й до суду.

Також, матеріали даної справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 або його адвокат звертались із скаргами на дії працівників поліції до відповідних органів, оскільки не погоджуються із їх діями під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та схеми місця ДТП.

Крім того, суд вважає, що долучені до письмових заперечень фототаблиці взагалі не мають жодного доказового значення, оскільки вони не містять відомостей про дату, час та місце цих фотографій, а також що саме дані фототаблиці в даному випадку доводять.

Так, суд розцінює письмові заперечення ОСОБА_1 як захисно-установчі в суб`єктивно складній, несприятливій для нього судовій ситуації, та як спосіб уникнути відповідальності за вчинене адміністративне порушення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія ОСОБА_1 поза розумним сумнівом доводиться встановленими судом обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, схемі місця ДТП та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведеною повністю.

При обранні виду та розміру адміністративного стягнення, враховую ступень вини правопорушника, його особу, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір у розмірі 536 гривні 80 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 40-1, 124, 245, 247, 251, 252, 277, 278, 283, 284 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Суддя К.С. Маштак