Справа № 456/4429/23
Провадження № 3/456/2182/2023
ПОСТАНОВА

іменем України

26 жовтня 2023 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківська В. Л. , з участю адвоката Куліш Т.Я., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130, ч.1 ст. 122-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Формулювання правопорушень, визнаних судом доведеними.

ОСОБА_1 , 16.08.2023 о 20:05 год. на а/д М-06 «Київ-Чоп» 610 км, керувала автомобілем «Volvo», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконала вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою сигнального диска з червоним сигналом/рукою, вказуючи на даний автомобіль та місце зупинки, чим порушила вимоги п.п. 2.4, 8.9 а ПДР та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 , 16.08.2023 о 20:05 год. на а/д М-06 «Київ-Чоп» 610 км, керувала автомобілем «Volvo», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовилася, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру поліцейських №470729 та №471197, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Статті (частини статті) Кодексу України про адміністративні правопорушення, що передбачають відповідальність за вищезазначені адміністративні правопорушення.

Частина 1 статті 122-2 КУпАП невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Частина 1 статті 130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Історія провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Постановою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 жовтня 2023 року, адміністративні справи №456/4429/23, (провадження №3/456/2182/2023), №456/4430/23 (провадження №3/456/2183/2023) відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ч.1 ст. 122-2 КУпАП об`єднано в одне провадження, справі присвоєно №456/4429/23, провадження №3/456/2182/2023.

Фіксування судового засідання технічними засобами.

Захисник Куліш Т.Я. клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами, не подавав.

Правова позиція сторони захисту.

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, зокрема на 13.09.2023, 03.10.2023, 19.10.2023, 26.10.2023, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгяд справи у її відсутності до суду не подала.

Адвокат Куліш Т.Л., який здійснює захист інтересів ОСОБА_1 , 19.10.2023 подав до суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування клопотання зазначив, що виходячи з фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 буцімто керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а інспектором Національної поліції під час спілкування ніби то було виявлено ряд ознак, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Працівником Національної поліції було запропоновано гр. ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного пристрою. Від проходження огляду на стан сп`яніння гр. ОСОБА_1 відмовилася. Разом з тим, відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, якими було зафіксовано всі обставини події, яка мала місце, та були надані суду говорять про те, що ОСОБА_1 жодного разу не відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння. Окрім того документи на прилад «Драгер», яким пропонували проводити тестування на стан алкогольного сп`яніння в матеріалах справи відсутні. ОСОБА_1 неодноразово проходила огляд на стан сп`яніння за допомогою невстановленого технічного приладу, але прилад постійно видавав помилку. Після цього, ОСОБА_1 було запропоновано пройти оглян на стан сп`яніння в медичному закладі, на що остання погодилася. Відповідно до частини 6 статті 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан сп`яніння здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 8 розділу II Інструкції № 1452/735 форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. Отже, зазначені нормативні акти чітко передбачають, що у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки чи незгоди водія із результатами огляду на місці зупинки, працівник поліції ще не має права скласти протокол за статтею 130 КУпАП. У такому випадку закон покладає обов`язок на працівника поліції запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Крім цього, проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо. І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУПАП. Якщо ж водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за статтею 130 КУпАП відсутні. Додатково зазначає, що працівниками поліції не вживалось жодних заходів щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, про що нею було заявлено, ще на місці зупинки. Громадянка ОСОБА_1 неодноразово наполягала на тому, що вона хоче скористатися правом на правову допомогу, в чому їй неодноразово було відмовлено, що підтверджується записами з нагрудних камер працівників поліції. Захисник зазначив, що ОСОБА_1 заперечує, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння та підстави для проходження огляду були відсутні. Додатково зазначив, що було порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 не відмовлялась від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а навпаки вказувала, що хоче пройти огляд в медичному закладі. Крім цього, проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, однак цього не здійснено. Не виконання вказаних дій, свідчить про порушення порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння та вказує на формальний підхід службових осіб до виконання свої обов`язків. Разом з тим, поліцейські відмовили ОСОБА_1 у доступі до професійної правничої допомоги. Відтак, протокол складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є недопустимим доказом, оскільки відображає виключно суб`єктивні судження самих поліцейських. Також, з відеозапису подій з нагрудних відеокамер працівників поліції не вбачається у ОСОБА_1 беззаперечних клінічних ознак алкогольного сп`яніння. Окрім цього, відповідно до вимог ст. 265-2 КУпАП. у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Однак, всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення, гр. ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. Будь-які інші належні та допустимі докази на підтвердження вини гр. ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні. Наведене вище у своїй сукупності викликає сумнів у доведеності факту керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні адвокат Куліш Т.Л. клопотання підтримав, просить суд закрити провадження в справі за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі ст.247 КУпАП.

Встановлені судом обставини та докази на їх підтвердження.

Заслухавши позицію адвоката Куліш Т.Я., дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст. 122-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Суд дотримався норм, визначених КУпАП, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторона захисту користувалася рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторони захисту суд розглянув відповідно до вимог закону.

Клопотань про допит свідків або витребування доказів стороною захисту не подано.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, суд вважає, що слід вирішити справу в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколів про адміністративні правопорушення та здобуті під час розгляду справи.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , 16.08.2023 о 20:05 год. на а/д М-06 «Київ-Чоп» 610 км, керувала автомобілем «Volvo», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконала вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою сигнального диска з червоним сигналом/рукою, вказуючи на даний автомобіль та місце зупинки, чим порушила вимоги п.п. 2.4, 8.9 а ПДР та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 , 16.08.2023 о 20:05 год. на а/д М-06 «Київ-Чоп» 610 км, керувала автомобілем «Volvo», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовилася, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру поліцейських №470729 та №471197, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст. 122-2 КУпАП доведена наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 508164 від 16.08.2023, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 16.08.2023 о 20:05 год. на а/д М-06 «Київ-Чоп» 610 км, керувала автомобілем «Volvo», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовилася, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру поліцейських №470729 та №471197, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 156729 від 16.08.2023, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 16.08.2023 о 20:05 год. на а/д М-06 «Київ-Чоп» 610 км, керувала автомобілем «Volvo», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконала вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою сигнального диска з червоним сигналом/рукою, вказуючи на даний автомобіль та місце зупинки, чим порушила вимоги п.п. 2.4, 8.9 а ПДР та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, оглянутої в судовому засіданні, з якого вбачається, що працівники поліції, в присутності свідків (понятих), запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», роз`яснили їй процес продуття приладу «Драгераї». ОСОБА_1 неодноразово намагалася продути прилад «Драгер», однак їй це не вдавалося. Після 16-ої невдалої спроби продути прилад «Драгер», ОСОБА_1 виявила бажання пройти огляд в медичному закладі. При цьому з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 поводить себе агресивно та зухвало, вимагає в працівників поліції роз`яснити їй права, пропонує працівникам поліції самостійно продути прилад. Працівники поліції неодноразово роз`яснюють ОСОБА_1 її права, передбачені ст.268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України. Далі ОСОБА_1 погоджується сісти в службовий автомобіль та проїхати в медичний заклад в м. Львів. О 21:43 год. приїхавши на вул. Кульпарківську в м. Львові, ОСОБА_1 відмовляється йти в медичний заклад, просить зачекати адвоката, вимагає перекладача. В подальшому працівники поліції складають адміністративні матеріали, ОСОБА_1 відмовляється підписати та отримати копії протоколів;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовилася пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820», що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейських №470729 та №471197;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовилася пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820», що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейських №470729 та №471197, акт складено в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- рапортом інспектора взводу 1 роти 3 батальйону 3 УПП у Львіській області ДПП С. Павлика, з якого вбачається, що під час несення служби, спільно з лейтенантом поліції ОСОБА_4 на стаціонарному посту «Плай» на а/д М 06 «Київ-Чоп» 610 км було отримано на службовий планшет повідомлення про те, що автомобіль «Volvo», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по а/д «Київ-Чоп» в сторону м. Стрий виляє по проїзній частині дороги. О 16.08.2023 о 20:05 год. ними було помічено дане авто та лейтенантом поліції Вавринкевич І.І., за допомогою сигнального диску з червоним сигналом було подано вимогу зупинитися, однак водій автомобіля «Volvo», н.з. НОМЕР_1 , проігнорувала дану вимогу та продовжила рух. Наздогнавши вказане авто, водію ОСОБА_1 було роз`яснено причину зупинки та запропоновано пройти на стаціонарний пост «Плай», оскільки в цей час падав дощ. При спілкуванні у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, тому їй було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що вона погодилася в присутності двох свідків. Однак після неодноразових намагань пройти огляд, їй це не вдавалося. ОСОБА_1 було роз`яснено, що такі дії можуть бути розцінені як відмова від проходження огляду. В подальшому ОСОБА_1 було запропоновано проїхати в медичний заклад для проходження огляду, однак о 21:45 год., прибувши до медичного закладу у м. Львові по вул. Кульпарківській, 95, ОСОБА_1 відмовилася від огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. В зв`язку з наведеним, відносно ОСОБА_1 було складено протоколи за ч.1 ст. 122-2 КУпАп та ч.1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч.1 ст.122-2 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Суд вважає, що під час складення протоколів інспектором повністю дотримано вимоги ст.256 КУпАП, такі протоколи складено уповноваженою особою, їх форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Відтак, суд вважає доведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру поліцейських №470729 та №471197, а тому її дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, з огляду на відсутність доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним факт не виконання ОСОБА_1 вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою сигнального диска з червоним сигналом/рукою, вказуючи на даний автомобіль та місце зупинки, тому її дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Норми права, які застосовує суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається ОСОБА_1 .

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших актів законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протокоів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП полягає у невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Пунктом 8.9 а Правил дорожнього руху передбачено, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, а також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Статтею 266 КУпАП визначено порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Зокрема, цією статтею визначено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з ч.1 ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

У відповідності з п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджених Наказом МВСУ №1376 від 06.11.2015 вимагається викладення у протоколі суті адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складений протокол.

Спростування доводів сторони захисту про процесуальні порушення, допущені при оформленні адміністративних матеріалів. Спростування доводів сторони захисту про наявність підстав для закриття провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд критично оцінює клопотання адвоката Куліша Т.Я., який здійснює захист інтересів ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, з огляду на таке.

Доводи адвоката Куліш Т.Я. про те, що протокол є незаконним, необґрунтованим і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи і події адміністративного правопорушення, до уваги судом не беруться, оскільки в судовому засіданні не встановлено порушень чинного законодавства при оформленні матеріалів та складанні протоколів у справі про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що сукупність зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП

Згідно з ч.1 ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

У відповідності з п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджених Наказом МВСУ №1376 від 06.11.2015 року вимагається викладення у протоколі суті адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складений протокол.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , 16.08.2023 о 20:05 год. на а/д М-06 «Київ-Чоп» 610 км, керувала автомобілем «Volvo», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконала вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою сигнального диска з червоним сигналом/рукою, вказуючи на даний автомобіль та місце зупинки, чим порушила вимоги п.п. 2.4, 8.9 а ПДР та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Суд зауважує, що сторона захисту впродовж судового розгляду справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП, факт відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП не заперечувала, жодних доводів на спростування наведеного не подавала. Зважаючи на досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає доведеним факт не виконання ОСОБА_1 вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою сигнального диска з червоним сигналом/рукою, вказуючи на даний автомобіль та місце зупинки.

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , 16.08.2023 о 20:05 год. на а/д М-06 «Київ-Чоп» 610 км, керувала автомобілем «Volvo», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовилася, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру поліцейських №470729 та №471197, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо твердження сторони захисту про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння і у працівників поліції не було підстав пропонувати їй пройти огляд на алкогольне сп`яніння, слід зазначити наступне.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі міститься посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Таким чином, ОСОБА_1 , щодо якої були підстави вважати, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинна була пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною та обґрунтованою і водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02). У зв`язку з цим, суд вважає, що працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 дотримано в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останньої, а сам протокол відповідає вимогам ст. 254, 255 і 256 КУпАП.

Щодо ознак алкогольного сп`яніння, виявлених у ОСОБА_1 , то виявлення та встановлення таких належить до безпосередньої компетенції працівника поліції згідно з Законом України «Про поліцію», вимог КУпАП, вимог спільного наказу МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», і до обсягу перевірки судом не належить.

Поняття «виявлення у особи ознак сп`яніння» та «встановлення стану сп`яніння особи» є різними за своїм змістом. Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, запахів тощо, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння.

Виявлення ознак, як виходить зі змісту діючого законодавства, не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського та складання поліцейським будь-яких документів.

З огляду на те, чи погодиться особа на проходження огляду на стан сп`яніння, чи відмовиться від цього, поліцейський вносить виявлені ознаки або до протоколу про адміністративне правопорушення в разі відмови, або до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо особа надала згоду на проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

В даному випадку працівники поліції оцінивши поведінку та стан ОСОБА_1 , дійшли до висновку, що остання може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а тому в порядку вимог ПДР України запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.

При цьому суд зауважує, що жодними законодавчими актами не передбачено, що до матеріалів справи повинні бути долучені докази факту перебування водія на момент вчинення правопорушення в стані сп`яніння, і обов`язок правоохоронного органу доводити, що у водія дійсно були виявлені ознаки сп`яніння.

Суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлялася пройти огляд н стан алкогольного сп`яніння і спростовує такі наступним.

В судовому засіданні, на підставі досліджених доказів беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 , в присутності двох свідків відмовилася пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, не вказавши причини такої відмови.

Об`єктивних причин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», Наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них» та Наказу Департаменту патрульної поліції НПУ «Про порядок зберігання, використання відеозапису та відеореєстраторів патрульних» від 24.11.2015 № 14/1, кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера, вказаними актами передбачено також порядок її використання.

Як вбачається з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, працівники поліції, в присутності свідків (понятих), запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», роз`яснили їй процес продуття приладу «Драгераї». ОСОБА_1 неодноразово намагалася продути прилад «Драгер», однак їй це не вдавалося. Після 16-ої невдалої спроби продути «Драгер» ОСОБА_1 виявила бажання пройти огляд в медичному закладі. При цьому з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 поводить себе агресивно та зухвало, вимагає в працівників поліції роз`яснити їй права, пропонує працівникам поліції самостійно продути прилад. Працівники поліції неодноразово роз`яснюють ОСОБА_1 її права, передбачені ст.268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України. Далі ОСОБА_1 погоджується сісти в службовий автомобіль та проїхати в медичний заклад в м. Львів. О 21:43 год. приїхавши на вул. Кульпарківську в м. Львові, ОСОБА_1 відмовляється йти в медичний заклад, просить зачекати адвоката, вимагає перекладача. В подальшому працівники поліції складають адміністративні матеріали, ОСОБА_1 відмовляється підписати та отримати копії протоколів.

Оглянутий в судовому засіданні відеозапис суд вважає належним доказом, оскільки на ньому зафіксовано, як ОСОБА_1 більше 16 раз намагалася продути прилад Драгер, і причин з якої вона не могла це зробити, окрім небажання останньої, судом не встановлено. При цьому суд зауважує, що працівники поліції неодноразово звертали увагу ОСОБА_1 , що у випадку відсутності результату, на неї буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду, однак ОСОБА_1 продуваючи прилад, на думку суду, навмисно робила це неправильно, при цьому поводила себе зухвало, зверхньо, на зауваження працівників поліції не реагувала. В подальшому, в медичному закладі, ОСОБА_1 відмовилася проходити огляд, вимагала зачекати адвоката, потім надати перекладача, що свідчить про умисні дії останньої, спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене.

Така поведінка ОСОБА_1 правильно оцінена поліцейським, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в подальшому в медичному закладі.

Суд вважає, що вказаний доказ прямо підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, оскільки з такого чітко вбачається, що особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.

Відсутність в матеріалах справи направлення водія транспортного засобу для проведення огляду в закладі охорони здоров`я не свідчить про відсутність з боку поліцейських факту надходження пропозиції щодо проведення огляду в закладі охорони здоров`я, та, як наслідок, порушення ними порядку направлення для проведення огляду, оскільки направлення для проходження огляду це документ, на підставі якого працівники медичного закладу проводять огляд особи. Наведене на висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не впливає.

Доводи сторони захисту про те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не спростовує її вину в порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто у відмові від проходження огляду на стан сп"яніння на вимогу працівника поліції, а сам факт незастосування працівниками поліції заходів забезпечення провадження в ході оформлення матеріалів справи про адміністративні правопорушення не спростовує факту його вчинення. Крім цього, суд звертає увагу, що згідно з дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, ОСОБА_1 була доставлена на службовому автомобілі до медичного закладу у м. Львів по вул. Кульпарківська,95, а її автомобіль залишився на КПП м. Стрий, при цьому працівниками поліції неодноразово роз`яснено ОСОБА_1 , що вона в подальшому не вправі керувати транспортним засобом.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 добровільно прибула у заклад охорони здоров`я для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, не є слушними та матеріалами справи не підтверджені, оскільки відсутні необхідні документи, які обов`язково повинні бути заповнені, коли особа пройде огляд у медичному закладі, та матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 огляд у медичному закладі не проходила через відмову на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан спяніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі. І хоча з відеозаписів не вбачається прямої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, однак вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 продуваючи більше 16 разів прилад Драгер, навмисно, на думку суду, робила це неправильно, а в медичному закладі відмовилася проходити огляд, вимагаючи адвоката та перекладача, що чинним законодавством не передбачено.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що поліцейський після невдалих 16 спроб ОСОБА_1 продути прилад Драгер на місці зупинки транспортного засобу, що суд розцінює як навмисну відмову від проходження огляду, висунув вимогу ОСОБА_1 пройти такий огляд в медичному закладі, доставив ОСОБА_1 для огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад, і лише після відмови ОСОБА_1 в медичному закладі пройти огляд, склав протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо доводів сторони захисту про неналежний медичний заклад, в який доставили ОСОБА_1 для проходження огляду, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до п.п.1, 2 ч. ІІІ вказаної інструкції перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Тобто існує законодавчо визначений перелік медичних закладів, яким надано право проводити огляд на стан сп`яніння.

Медичний заклад по вул. Кульпарківська,95 в м. Львів віднесений до закладів охорони здоров`я, уповноважених на проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, і стороною захисту наведеного не спростовано. При цьому суд звертає увагу, що зупинку автомобіля ОСОБА_1 здійснили працівники Управління патрульної поліції у Львівській області, які вправі були доставити ОСОБА_1 у будь-який медичний заклад Львівської області. При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_1 жодних заперечень щодо доставлення її до медичного закладу по вул. Кульпарківська,95 в м. Львів не висловлювала, погодилася, сіла в службовий автомобіль і вже за місцем розташування медичного закладу, відмовилася від проходження огляду, вимагаючи дочекатися адвоката та надати їй перекладача.

Не вручення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності копії протоколу про адміністративне правопорушення не порушує її право на захист та процедуру оформлення матеріалу про адміністративне правопорушення, як про це вказує захисник, оскільки особа, без жодних перешкод має можливість в подальшому ознайомитися з вказаним протоколом і захистити свої права під час судового розгляду, а Інструкцією не передбачено, що поліцейський зобов`язаний вручити особі протокол, якщо вона відмовляється його отримувати.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівників поліції та ставили б під сумнів наявність підстав для складання щодо ОСОБА_1 протоколу, під час розгляду не встановлено й стороною захисту таких суду не надано. Суд розцінює доводи адвоката Куліш Т.Я. про невинуватість ОСОБА_1 , як спосіб захисту спрямований на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.

Щодо виправлень, які містяться в протоколі щодо часу вчинення правопорушення, часу складання протоколу та місця вчинення правопорушення, то обгрунтованість таких наведена у рапорті працівника поліції і доводиться тим фактом, що первинно ОСОБА_1 бажала пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, однак свідомо ухиляючись від такого огляду та продуваючи неправильно прилад Драгер більше 16 раз, огляд не пройшла, на що працівниками поліції їй було запропоновано проїхати до медичного закладу, де вона також відмовилася від проходження огляду.

Доводи захисника про те, що співробітниками патрульної поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП було порушено норми чинного законодавства, що унеможливлює законне притягнення до адміністративної відповідальності, є безпідставними та такими, що не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Не ознайомлення та не вручення водію копії протоколу за ст.130 КУпАП є безпідставними та не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я.

Інші доводи сторони захисту, викладені у клопотанні судом не аналізуються та не спростовуються, оскільки на висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не впливають.

Висновки суду.

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Дотримання стандартів справедливості провадження досягається через дотримання прав сторони захисту з урахуванням якості доказів сторони обвинувачення, включно з вирішенням питання про те, чи породжують сумнів щодо їх надійності або точності обставини, за яких їх було отримано, чи були використані у провадженні докази, отримані з порушенням права на захист.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у справі №688/788/15-к від 04 липня 2018 року, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчиненене і особа є винною у вчиненні цього правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі наведеного, інші доводи сторони захисту судом не аналізуються та не спростовуються, оскільки на висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, не впливають.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП.

Накладення адміністративного стягнення.

Згідно з положеннями ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд враховує: характер вчинених нею правопорушень; ступінь її вини у вчинених правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст. 122-2 КУпАП, яка доведена повністю, а також зважає на те, що ОСОБА_1 вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же суддею, тому доходить до переконання, що відповідно до вимог ст. 36 КУпАП ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Підстави для стягнення судового збору.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із Законом України «Про судовий збір», розмір судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 496 грн. 20 коп. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Керуючись ст.ст. 33, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання захисника Куліш Т.Я., поданого в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі ст.247 КУпАП відмовити.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст. 122-2 КУпАП, й обрати адміністративне стягнення, з врахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 /п`ятсот тридцять шість/ грн. 80 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови проголошений о 16.15 год. 27 жовтня 2023 року в залі судового засідання в приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Cуддя В. Л. Бучківська