СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/360/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року суддя Святошинського районного суду міста Києва Кравець В.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Лукашенка М.П., розглянувши матеріали, що надійшли з Батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 465379 від 14.11.2022 р., 14.11.2022 р. о 16:50 у м. Києві по просп. Перемоги, 119, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Тойота Кемрі, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з дому не перевірив технічний стан, не стежив за технічним станом транспортного засобу, що під час руху призвело до від`єднання переднього правого колеса від вузлів автомобіля, внаслідок чого автомобіль став некерованим та здійснив зіткнення з автомобілем KIA, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого автомобіль KIA, д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив зіткнення з автомобілем Мерседес, д.н.з. НОМЕР_3 , які рухались в попутному напрямку, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що рухався на своєму автомобілі прямо, напрямок руху не змінював та побачив, що перед ним почав виїжджати автомобіль KIA, він різко загальмував, щоб уникнути зіткнення, однак здійснив наїзд на автомобіль KIA, коли вийшов зі свого автомобіля, то побачив, що у нього від`єдналося колесо. Також зазначив, що при виїзді з дому автомобіль знаходився у технічно-справному стані.

Від ОСОБА_1 надійшло заперечення на адміністративний протокол від 03.01.2023 р., у якому він просить адміністративну справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.3 ПДР повернути до патрульної поліції для доопрацювання та встановлення дійсних причин зіткнення.

Суд відмовляє у задоволенні вищезазначеного клопотання ОСОБА_1 про повернення справи до патрульної поліції для доопрацювання, оскільки така постанова не передбачена ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Лукашенко М.П. надав для приєднання до матеріалів справи копію висновку експертного дослідження від 27.12.2022 р. № ЕД-19/111-22/53002-ІТ та копію висновку експерта від 04.01.2023 р. № 019-12(Д)/22.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи повідомлялися, однак у судові засідання не з`являлися, про причини неявки суд не повідомляли.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ч. 1 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.3 ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; г) під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів; ґ) не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; е) повідомляти дорожньо-експлуатаційним організаціям або уповноваженим підрозділам Національної поліції про виявлені факти створення перешкод для дорожнього руху; є) не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

Ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Судом досліджені докази, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду справи, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 465379 від 14.11.2022 р.;

- схема місця ДТП, яка сталася 14.11.2022 р.;

- письмові пояснення від 14.11.2022 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- копія висновку експертного дослідження від 27.12.2022 р. № ЕД-19/111-22/53002-ІТ;

- копія висновку експерта від 04.01.2023 р. № 019-12(Д)/22 за результатами проведення в страховій справі № автотехнічного дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 14.11.2022 р. у м. Києві по просп. Перемоги, 119 за участю автомобілів TOYOTA Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , та KIA Forte, д.н.з. НОМЕР_2 , згідно висновку якого: в обставинах досліджуваної пригоди водій ОСОБА_3 з метою запобігання виникненню небезпеки для руху повинен був діяти у відповідності до вимог п. 10.1, п. 10.3 ПДР. Виходячи з наданих на дослідження матеріалів в діях водія ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1., п. 10.3. ПДР, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП. В обставинах досліджуваної пригоди водій ОСОБА_1 з метою уникнення дорожньо-транспортної пригоди повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР. Невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР України в діях водія ОСОБА_1 на підставі наданих на дослідження матеріалів не вбачається, як і не вбачається причинного зв`язку його дій з настанням ДТП з підстав, зазначених в дослідницькій частині висновку. В той же час, в об`ємі наданих на дослідження матеріалів немає підстав технічного характеру для висновку, щодо наявності в діях водія ОСОБА_1 невідповідності вимогам п. 2.3. ПДР України в частині не здійснення перевірки технічного стану транспортного засобу перед виїздом та не стеженні за технічним станом транспортного засобу в дорозі, що передбачено підпунктами а) та б) п. 2.3 ПДР України та зазначено в описовій частині протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 465379 від 14.11.2022 р.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

За положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 р., п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Суд, оцінюючи висновок експертного дослідження від 27.12.2022 р. № ЕД-19/111-22/53002-ІТ як доказ у справі зазначає, що вказаний висновок не може бути взято судом до уваги, як належний і допустимий доказ, оскільки у ньому відсутні дані про повідомлення експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від проведення експертизи.

Вищенаведене ґрунтується на правовій позиції, викладеній у постанові від 18.12.2019 р. у спарві № 522/1029/18 Великої Палати Верховного Суду.

При цьому, суд бере до уваги висновок експерта від 04.01.2023 р. № 019-12(Д)/22 за результатами проведення в страховій справі № автотехнічного дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 14.11.2022 р. у м. Києві по просп. Перемоги, 119 за участю автомобілів TOYOTA Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , та KIA Forte, д.н.з. НОМЕР_2 , згідно якого, зокрема, в обставинах досліджуваної пригоди водій ОСОБА_1 з метою уникнення дорожньо-транспортної пригоди повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР. Невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР України в діях водія ОСОБА_1 на підставі наданих на дослідження матеріалів не вбачається, як і не вбачається причинного зв`язку його дій з настанням ДТП з підстав, зазначених в дослідницькій частині висновку.

Беручи до уваги наведене, суд, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 27, 33, 40-1, 124, 221, 276, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду.

Суддя В.М. Кравець