Справа № 347/2783/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Косів

Cуддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Кіцула Ю. С., розглянувши матеріали справ про адміністративне правопорушення, які надійшли з Косівського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст. 130, ч.5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и л а:

30.09.2023 року о 23:15 год в с. Старі Кути вул. Косівська, 124, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом евакуації. Правопорушення вчинено повторно, двічі піддавався стягненню протягом року ч.1, 2.

Таким чином водій порушив вимоги п.2.5. ПДР України, за, що передбачена відповідальність ч.3 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, до суду надійшов протокол серії ААД №588921 від 30.09.2023 року. В протоколі викладений опис установлених обставин такого змісту «30.09.2023 року о 23:15 год. в с. Старі Кути, вул. Косівська, 124, Косівського району. Гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Скоєно 02.08.2023 року БАД 143622, ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП»

Таким чином, водію ставиться в порушення п 2.1 а ПДР України, зо що передбачена відповідальність ч.5 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про судове засідання на 15.11.2023 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість дізнатись про визначений час розгляду справи. Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що ОСОБА_1 вживав будь-яких заходів, які б вказували на те, що він бажає подати докази, надати пояснення для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Такі права можна реалізувати не тільки в судовому засіданні, а й у інший спосіб, наприклад письмово.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Також стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, оцінивши в сукупності всі докази, доходить наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність, передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП, настає за будь-яке з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, вчинене особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 588922 від 01.10.2023 року, відповідно до якого: «30.09.2023 року о 23:15 год в с. Старі Кути вул. Косівська, 124, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом евакуації. Правопорушення вчинено повторно, двічі піддавався стягненню протягом року ч.1, 2». Вказаний протокол складений уповноваженою особою, та містить необхідні реквізити встановлені ст. 256 КУпАП. Будь яких сумнівів у його достовірності судом не встановлено;

- копією протоколу серії ААД № 588921 від 20.09.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1 а ПДР України, за, що передбачена відповідальність ч.5 ст. 126 КУпАП -

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, однак він відмовився.

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що огляд не проводився, ОСОБА_2 відмовився.

- письмовим рапортом працівника поліції І. Ватаманюка, про те, що 30.09.2023 року було зупинено транспортний засіб марки ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , за порушення правил дорожнього руху. При спілкуванні з водієм в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, та запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, або проїхати в Косівську ЦРЛ, однак водія відмовився.

- копією постанови Вижницького районного суду Чернівецької області від 23.08.2023 року, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

-відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, та відеореєстратора з транспортного засобу екіпажу патрульної поліції. Так, на одному із відеозаписів зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 21063, та його зупинка працівниками поліції. На інших відеофайліх зафіксована тривала розмова працівників поліції з ОСОБА_3 . На відеозаписі зафіксовано факт встановлення особи водія, перевірка документів водія, оголошення причини зупинки, виявлення ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, та/або в медичному закладі. Суд зауважує, що на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовлявся. У зв`язку з цим на водія було складено адміністративні матеріали. Від одержання копії протоколу водій відмовився.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів не убачається, тому вказані доказі є належними та допустимими.

За таких обставин, перевіривши всі наявні в матеріалах справи докази, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому адмінправопорушенні доведена поза всяким розумним сумнівом.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, яке містить в собі суспільно-небезпечне діяння, особу та майновий стан порушника, ступінь його вини, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу за аналогічне правопорушення, однак воно не мало достатнього виховного впливу, вважаю за необхідне накласти стягнення у виді адміністративного арешту, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років без конфіскації транспортного засобу (оскільки матеріали справи не містять доказів того, що транспортний засіб ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Щодо адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством .

Відповідно до ч.2 передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом .

За частиною третьою відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною четвертою передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

За частиною п`ятою відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2.1А водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Так, в протоколі серії ААД № 588921 від 30.09.2023 року вказано, що водій ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності протягом року за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Проте, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження вказаної обставини.

Суд звертає увагу, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та долучення доказів на підтвердження висунутого обвинувачення, належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол, та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Лише чітке дотримання працівниками поліції процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння свідчить про законність їх дій та допустимості висновків, викладених у протоколі, як доказу вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправні, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 122-4 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа була водієм або іншим учасником дорожнього руху, була причетною до дорожньо-транспортної пригоди та залишила місце цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого законодавства, покладено на працівника поліції як на суб`єкта владних повноважень.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи, прирівнюється до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, коли вина особи не була доведена належними доказами, поза розумним сумнівом, провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення лише у межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП, у виді адміністративного арешту, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, без конфіскації транспортного засобу.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 23.08.2023 року ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортним засобом на строк три роки.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП, у виді адміністративного арешту з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, без конфіскації транспортного засобу.

При цьому, на підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП приєднати до стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, призначеного цією постановою, невідбуту частину стягнення, призначеного постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 23.08.2023 року.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду документи, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору відсутні, відтак з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 30, 36, 40-1, 124, 247, 283, 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 (п`ятнадцять) діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років, без конфіскації транспортного засобу.

На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП призначити ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді позбавлення керування транспортними засобами на строк 12 років 9 місяців 29 днів.

Строк адміністративного арешту відраховувати з моменту приведення до виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 536 грн. (п`ятсот тридцять шість) 80 коп. (вісімдесят копійок) на користь отримувача коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Ю. С. Кіцула