ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/1490/23

25 липня 2023 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., з участю секретаря судового засідання Скоблей О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, на утриманні нікого не має, з повною загальною середньою освітою, працюючого по тимчасових заробітках, раніше не притягався до адміністративної відповідальності, громадянина України,

за вчинення правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

На розгляд Надвірнянського районного суду надійшли матеріали від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 786604 від 24.06.2023 вбачається, що 24.06.2023 близько 19.00 год. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство, яке не завдало фізичного болю та не спричинило тілесних ушкоджень відносно співмешканця матері ОСОБА_2 , а саме ображав його нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство.

ОСОБА_1 роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні в якості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, суду пояснив, що він постійно проживає в АДРЕСА_1 . Інколи він приїздить провідати свої матір ОСОБА_3 , яка проживає АДРЕСА_2 разом зі своїм співжителем ОСОБА_2 , з яким у нього склались неприязні відносини. 24.06.2023 він прийшов до будинку своєї матері ОСОБА_3 взяти таблетки, оскільки погано себе почував. До хати він не заходив, лише зайшов на подвір`я. Його матір ОСОБА_3 винесла йому таблетки та вони спілкувались. В цей час на подвір`я вийшов співжитець матері ОСОБА_2 , який раптово, без будь-яких на те причин, почав ображати його нецензурними словами, після чого кинув в його сторону каменем. Зазначив, що під час розмови між ним та ОСОБА_2 дійсно виник словесний конфлікт, однак він не ображав ОСОБА_2 нецензурними словами, не погрожував йому фізичною розправою, та не вчиняв інші протиправні дії. Просив не брати до уваги його письмові пояснення, надані працівнику поліції. Також просив провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 245 КУпАП суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом та у випадку доведеності вини призначити справедливе стягнення.

Відповідно до ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог КУпАП розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії ознаки саме такого правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає у випадку вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

До протоколу долучено довідку за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 25.06.2023, електронний рапорт працівника поліції від 24.06.2023, заяву ОСОБА_2 від 24.06.2023, письмові пояснення ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_3 , письмові пояснення ОСОБА_1 , тощо.

Під час судового розгляду допитаний безпосередньо в судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що між ним та ОСОБА_2 дійсно виникла конфліктна ситуація, однак він жодних протиправних дій по відношенню до ОСОБА_2 не вчиняв.

Суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 , оскільки окрім заяви ОСОБА_2 та його письмових пояснень, доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив дії, зазначені у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та настання для потерпілої наслідків, вказаних у цій статті, суду не надано.

Довідка працівника поліції за результатами розгляду звернення від 25.06.2023, та електроний рапорт від 24.06.2023 не можуть бути визнані достатніми доказами по даній справі, оскільки відображають лише висновок посадової особи органу поліції за результатами проведеної перевірки. При цьому сам працівник поліції не був очевидцем події, тому його висновки не містять доказових даних. Електроний рапорт містить інформацію про подію, отриману працівником поліції з повідомлення заявника. При цьому з даних, зазначених у електронному рапорті вбачається, що саме ОСОБА_1 здійснив виклик працівників поліції щодо неправомірних дій ОСОБА_2 , з яким у нього виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_2 кинув каменем в сторону ОСОБА_1 .

З письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що 24.06.2023 близько 19.30 год. по місцю її проживання в АДРЕСА_2 прийшов її син від першого шлюбу ОСОБА_1 , щоб попросити таблетку від температури. Під час спілкування із сином на подвір`я вийшов її співжитель ОСОБА_2 , який одразу вчинив конфлікт із її сином ОСОБА_1 , під час якого ображав його нецензурними словами та кинув у нього камінь, однак не попав. Щоб припинити конфлікт вона забрала сина та відвела його до сусідки. Таким чином пояснення ОСОБА_3 не містять доказових даних щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

На думку суду докази, які містяться в матеріалах справи, з врахуванням позиції ОСОБА_4 в судовому засіданні, не є такими, що переконливо свідчать про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не надала до матеріалів справи неспростовних доказів вчинення ним домашнього насильства, якими могли бути відео з камер поліцейських, пояснення неупереджених свідків, тощо.

Окрім цього в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, чи внаслідок дій ОСОБА_1 була завдана або могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 , що є обов`язковим для кваліфікації дій особи за диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Основними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, за вказаних обставин суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.

Крім того, відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Вказані положення Конституції України поширюються на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Таким чином суд вважає, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт вчинення домашнього насильства, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Сукупність наведених обставин свідчить про відсутність в матеріалах справи переконливих доказів, що доводять вину ОСОБА_1 , висновки суду фактично ґрунтуються лише на заяві та на письмових поясненнях ОСОБА_2 , а тому з врахуванням відсутності інших об`єктивних доказів у справі вони не є переконливими, тому суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тому провадження по справі необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.