Справа № 309/5127/23
Провадження № 3/309/1636/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Піцур Я.Я., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, місце проживання АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії ЗхРУ № 004151 від 02 жовтня 2023 року про те, що 01.10.2023 року близько 09 год. 20 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» в межах контрольованого прикордонного району на ок.н.п. Хуст на напрямку 150 прикордонного знаку було виявлено та затримано гр. України ОСОБА_1 , за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску, чим порушив вимоги ст.ст. 9, 12 ЗУ «Про державний кордон України», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Даний протокол надійшов до суду 19.10.2023.

Оскільки відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП розглядається протягом доби, то судом розгляд справи було призначено на 20.10.2023 о 09:30.

20.10.2023 захисником Романків І.М. в інтересах ОСОБА_1 подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом задоволено з метою надання особі можливості висловити свою позицію щодо обставин справи та взяти участь безпосередньо у судовому засіданні. Розгляд справи було відкладено на 02.11.2023 на 13:30 год

23.10.2023 захисником Романків І.М. в інтересах ОСОБА_1 подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

24.10.2023 захисником Романківим І.М. в інтересах ОСОБА_1 подано клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. Вказує, що ОСОБА_1 незаконного перетину державного кордону України чи спроб такого перетину не вчиняв. 01.10.2023 близько 07:00 він приїхав поїздом сполучення «Львів-Солотвино» у м.Хуст в туристичних цілях. Він заздалегідь забронював для себе два дні в готелі, який знаходиться біля вокзалу. Вийшовши з поїзда, по навігації почав рухатися у напрямку готелю. На відстані близько 100 м від станції його зупинили працівники ТЦК та СП, державної прикордонної служби України, розвідки та попросили документи для перевірки. Під час чого його звинуватили у спробі незаконного перетину кордону. Стверджує, що м.Хуст він прибув у туристичних цілях, оскільки являється студентом факультету туризму в навчальному закладі, що знаходиться у Польщі. В м.Хуст приїхав з метою екскурсії по руїнах Хустського замку, потім планував заїхати до Мукачівського замку. Має можливість законно перетнути кордон як студент, однак цього наразі не робить оскільки навчання наразі відбувається в режимі онлайн.

Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 25.10.2023відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, з тих підстав, що в Хустському районному суді Закарпатської області наявний лише один зал судового засідання, у якому можливе проведення засідань в режимі відеоконференції, і на дату 02.11.2023 на 13:30 вже призначено декілька справ у тому числі й кримінальні, а тому відсутня можливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

27.10.2023 захисником Романків І.М. в інтересах ОСОБА_1 подано клопотання про відкладення розгляду справи та про розгляд справи в режимі відеоконференції.

З приводу даного клопотання суд зазначає, що як уже було сказано що в Хустському районному суді Закарпатської області наявний лише один зал судового засідання, у якому можливе проведення засідань в режимі відеоконференції, який зазвичай використовується для розгляду кримінальних справ. У попередній постанові суд вказував на відсутність технічної можливості провести засідання в режимі відеоконференції з огляду на призначення на дану дату і час кримінальних справ. У клопотанні захисник Романків І.М. визначити нову дату і час з урахуванням можливості проведення такого судового засідання в режимі відеоконференції, однак це не можливо, позаяк у Хустському районному суді Закарпатської області здійснюють правосуддя вісім суддів, а тому призначення справ у тому числі й кримінальних відбувається систематично, на кожний робочий день і протягом усього робочого часу. Окрім того слід врахувати, що у певній категорії кримінальних справи, які розглядаються слідчими суддями, призначення судового розгляду здійснюється у короткий термін з моменту їх надходження. Відтак передбачити заздалегідь таку дату і час судового розгляду у даній справі, на яку б не було призначено (у тому числі й після визначення нової дати) інших справ, зокрема кримінальних, неможливо. Слід також врахувати, що відстань між м.Хуст та місцем проживання ОСОБА_1 чи його захисника не є надмірно великою, такі проживають у сусідній до Закарпатської області, а отже наявність якихось суттєвих перешкод для того щоб прибути безпосередньо в судове засідання для даних осіб, суд не вбачає. З огляду на викладене, а також враховуючи, що захисником Романківим І.М. в інтересах ОСОБА_1 подано клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладено позицію особи щодо обставин даної справи, тобто така особа є заслуханою, суд відхиляє клопотання ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та про розгляд справи в режимі відеоконференції, та вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності ОСОБА_1 та його захисника Романківа І.М., які в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП- адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна)дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція частини 1 статті 204-1КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Згідно вимогст.245КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Положеннямст.280 КУпАПрегламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Правопорушення передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП характеризується умисною формою вини.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-якимспособом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад). Суб`єкт адміністративного проступку загальний (фізичні осудні особи, які досягли 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Прямий умисел має місце тоді, коли особа усвідомлює шкідливий для суспільства характер проступку, передбачає наслідки цього діяння і бажає, щоб ці наслідки наступили (наприклад, дрібне розкрадання). Непрямий умисел виявляється в тому випадку, коли особа усвідомлює шкідливий для суспільства характер свого діяння, передбачає негативні наслідки, але не бажає їх, хоча свідомо припускає їх появу. Прямий умисел являє собою єдність інтелектуального та вольового моментів. Усвідомлення протиправного характеру діяння та передбачення його шкідливих наслідків визначають процеси, що відбуваються в свідомості порушника і тому становлять інтелектуальний момент прямого умислу, а бажання таких наслідків, визначаючи вольову сторону психічної діяльності, є вольовим моментом прямого умислу. Із цього випливає, що при прямому умислі мета обов`язково пов`язана з наслідками, що настали, включається до змісту усвідомлення, а отже, наміру і є його характеристикою. Можливі випадки, коли дані наслідки не збігаються з кінцевою метою суб`єкта на проміжному етапі його діяльності або є частиною його загальної мети. Проте такі обставини істотно не впливають на встановлення прямого умислу порушника. Вольовий момент прямого умислу, що характеризує спрямованість волі суб`єкта проступку, визначається як бажання настання шкідливих наслідків. Бажання це воля, мобілізована на досягнення мети, прагнення до певного результату. Як правова категорія бажання це певний акт людської волі, який виражається в певному діянні. Як ознака прямого умислу бажання виявляється у прагненні певних наслідків, які можуть виступати для винного як кінцева мета.

Отже у правопорушеннях які характеризується наявністю вини у формі умислу слід встановлювати мету та мотив вчинюваного правопорушення, як факультативні складові його суб`єктивної сторони.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Крім того, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року «Про порядок перетину Державного кордону України громадянами України» перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України» Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

Також при розгляді даної справи суд враховує наступне.

24.02.2022 року в України на підставі указу Президента України №64/2022, введено воєнний стан.

А указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 оголошено в Україна загальну мобілізацію.

З моменту введення в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації, спроби незаконного перетину державного кордону України з країнами ЄС в абсолютній більшості випадків здійснюються особами саме з метою уникнення такої мобілізації. При цьому мотиви можуть бути різними як то страх за своє життя, небажання воювати (пацифізм) тощо.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» це: військовозобов`язані, що знаходяться в запасі, та громадяни, що підлягають на час мобілізації призову на військову службу і отримали мобілізаційні посвідчення (повістки).

Статтею 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Зокрема згідно ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Відповідно дост. 252 КУпАПвисновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення особи, в тому числі і щодо вчинення адміністративного правопорушення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ст.251 КупАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Сам обов`язок щодо збирання доказів відповідно до ч. 2ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Відповідно дост. 256 КУпАПу протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: у т.ч. місце, час вчинення ісуть адміністративного правопорушення;нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в протоколі трьох складників: фактичних обставин; правової кваліфікації; формулювання порушення.

При цьому під формулюванням порушення (суть) розуміється короткий виклад тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула звинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого діяння, а юридичне формулювання (формула та формулювання) - це правова модель діяння, вказівка на правові норми, порушення яких інкримінується особі.

У той же час, підставами застосування норми закону є скоєння діяння, фактичні обставини якого й зумовлюють її вибір. Коли фактичні обставини діяння й норма права, яка передбачає відповідальність за його скоєння, встановлені правильно, однак неправильно обрана форма закону -застосована не та частина статті закону, чи редакція статті, яка не була чинною на момент порушення, або ж не давала підстав для застосуванняїї зворотної дії в часі, указівка на сам закон,то таке застосування закону про відповідальність є незаконним.

Адже, юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові, як-то: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.

Уточнювати, відредактовувати протокол з цього питання Суд змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення,усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже під час провадження у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи.

Тим самим, такий недолік автоматично незалежно від доданих до справи матеріалів тягне за собою закриття провадження в останній на підставі п. 1)ст. 247 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП Хустським РУП ГУНП в Закарпатській області надано наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ№ 004151 від 02жовтня 2023 року;

- протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 01.10.2023;

- протокол про адміністративне затримання від 01.10.2023;

- письмові пояснення начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ОСОБА_3 від 01.10.2023, який пояснив, що01.10.2023 біля 09:20 год будучи старшим прикордонного наряду «Контрольний пост`в межах контрольованого прикордонного району на напрямку 150прикордонного знаку було виявлено тазатримано гр. України ОСОБА_1 , за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон. В ході проведення фільтраційно-перевірочних заходів особа помітно нервувала та не змогла вказати чітку мету свого перебування в контрольовано прикордонному районі. В особистому мобільному телефоні було виявлено відмітки в додатку GoogleMaps;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 01.10.2023, який пояснив, що він приїхав поїздом у м.Хуст з туристичною метою. Він вийшов з поїзда і прямував у бік готелю і по дорозі його затримали. Зазначає, що не мав мети перетину державного кордону;

- роздруківку з мобільного телефона, у якому наявні відмітки в додатку GoogleMaps у тому числі й на території Румунії.

Окрім того до клопотання про закриття провадження захисником долучено наступні документи, а саме:

- копія посвідчення на польській мові на ім`я ОСОБА_4 , видане 15.09.2022, назва посвідчення LegitymacjaStudencka/StudentCard, видавник НОМЕР_1 ;

- копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон на з польською візою на ім`я ОСОБА_4 , celwydania 09 student, з відмітками про в`їзд та виїзд у період 2020-2021 р.р.;

- посадочний документ,який підтверджує придбання квитка в АТ «Укрзалізниця» га ім`я ОСОБА_5 , на поїзді Львів-Солотвину, з датою прибуття 01.10.2023;

- роздруківку з додатка Booking.com, згідно якого мало місце бронювання номеру в готелі «Фокус» у м.Хуст на період з 01.10 по 03.10.2023.

Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані, які як докази були зібранні відділом прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , суддя вважає, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 204-1 КУпАПне є дійсною та доведеною з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом», у розрізі такого.

У даному випадку вбачається, що особа, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 на поїздіприбув до м.Хуст, як він стверджує з туристичною метою, і на як він стверджує неподалік від вокзалу був затриманий. Достеменно встановити місце затримання ОСОБА_1 з протоколу не можливо, у ньому лише вказано на ок.н.п. Хуст, без деталізації. А тому суд вважає таке твердження ОСОБА_1 не спростованим, та виходить з того, що його затримання мало місце на території м.Хуст. Інших відомостей та доказів на підтвердження вчинення ним будь-яких дій в м.Хуст матеріали справи не містять.

У даному випадку, м.Хуст не є населеним пунктом, до якого заборонено в`їзд будь-кому з громадян України, осіб без громадянства та іноземця окрім випадків прямого заборонення (наприклад, рішенням суду) і гр. ОСОБА_1 не є виключенням..

При цьому з наданих пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він є студентом і навчається у Республіці Польща, що в повній мірі узгоджується з долученими до клопотання документами (які хоча і не переведені з польської мови, однак приблизний зміст яких можна встановити, що це карта студента), з чого слідує що він не підлягає мобілізації згідно ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За встановлених обставин, суд вважає, що матеріалами справи не встановлення якась мета та мотиви для спроби незаконного перетину державного кордону.

Відтак на думку суду саме по собі перебування ОСОБА_1 на території м.Хуст, яке знаходиться в межах контрольованого прикордонного району, не є достатнім для підтвердження його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, не доведена згідно критерію «поза розумним сумнівом».

Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 204-1 КУпАП, а тому відповідно до змісту ст.247 ч.1 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП, - закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.