П О С Т А Н О В А

іменем України

04 вересня 2023 року м.Снігурівка

справа № 485/852/23

провадження №3/485/264/23

Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області Бодрова О.П., за участю секретаря судового засідання Літвінової Д.Ю.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, механіка-водія АДРЕСА_2 військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 3 ст. 172-20 КпАП України,

установила:

Відповідно до протоколу №262 про військове адміністративне правопорушення від 10.07.2023 о 14:30 10 липня 2023 року військовослужбовець, доброволець, механік-водій АДРЕСА_2 військової частини НОМЕР_1 , старший сержант ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби з ознаками алкогольного сп`яніння в АДРЕСА_3, в умовах особливого періоду, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП як виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, вчинене в умовах особливого періоду.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов?язки (див., рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява №50966/99 від 14.10.2003).

До суду, з метою отримання інформації про стан розгляду справи відносно нього, ОСОБА_1 не звертався. Доказів поважності своєї неявки в судове засідання не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

З огляду на викладене та відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП це не є перешкодою для розгляду адміністративної справи, а тому суд вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 .

Так вина ОСОБА_1 згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення обґрунтована наступними дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами:

- протоколом №262 від 10.07.2023 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, який містить відомості, щодо дати, часу, місця та обставин вчинення адміністративного правопорушення. Зокрема останній містить наступне формулювання об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення: «… ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби з ознаками алкогольного сп`яніння…»;

- первинними письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 10.07.2023, згідно яких ОСОБА_1 було виявлено у нетверезому стані;

- службовою характеристикою відносно ОСОБА_1 , згідно якої останній характеризується посередньо;

- актом фіксації відмови від добровільного проходження медичного огляду від 10.07.2023, згідно якого зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду підтвердження чи спростування факту перебування у нетверезому стані, у присутності двох свідків;

- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_3 №40/28 від 28.02.2022, згідно якого старшого сержанта запасу ОСОБА_1 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 - головного сержанта 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 , вважати таким, що з 28.02.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Дослідивши наведені вище докази, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов?язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, виражається у вчиненні ряду альтернативних дій, як розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені в умовах особливого періоду.

Зазначені складові можливих протиправних дій є окремими видами адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, які у свою чергу являються також взаємовиключними.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок). За допомоги такої характеристики, як склад адміністративного правопорушення, є можливість отримати його загальну характеристику. Ознаками адміністративного правопорушення є: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Лише у разі наявності всіх складових адміністративного правопорушення можна стверджувати про наявність в діях особи складу того чи іншого адміністративного правопорушення.

Отже, на стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення, особою уповноваженою на складання такого протоколу з`ясуванню серед іншого підлягає питання конкретних протиправних дій, які інкримінуються особі, що притягається до адміністративної відповідальності.

Так ОСОБА_1 за змістом протоколу виконував обов`язки військової служби у нетверезому стані.

У свою чергу особою уповноваженою на складання протоколу жодних доказів, які б беззаперечно свідчили про стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 зібрано не було. Показання ж свідків не можуть бути належним підтвердженням як наявності так і відсутності алкогольного сп`яніння. В акті фіксації відмови зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування на алкогольне сп`яніння.

Інших доказів які б могли спростувати позицію особи, що притягається до адміністративної відповідальності, до матеріалів справи не долучено.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що жодних належних та допустимих доказів, які б доводили наявність об`єктивної сторони, зокрема в частині перебування у нетверезому стані при виконанні обов`язків військової служби, інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення суду надано не було. Досліджений судом протокол про адміністративне правопорушення не може вважатись належним та допустимим доказом, на підставі якого можна б були прийняті рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки містить неконкретні (взаємовиключні) формулювання, а також обґрунтований беззаперечними доказами.

У свою чергу Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Отже, в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, що на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарженняз дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя О.П.Бодрова