Провадження № 3/761/5420/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Романишена І.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Шевченківського управління ГУНП у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва з Шевченківського УП ГУ НП у місті Києві надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Відповідно до матеріалів адміністративної справи та протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 494729 від 13.05.2023 року вбачається, що 13.05.2023 року о 19 год. 30 хв. у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , а саме: ображав. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції, як вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173 -2 КУпАП.

Постановою суду від 29 травня 2023 року матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було повернуто до Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві для доопрацювання.

07 липня 2023 року доопрацьований адміністративний матеріал повернули до суду для належного розгляду.

Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, утворює склад правопорушення за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання, зокрема, між особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи.

Таким чином, потерпілою особою у цьому випадку є член сім`ї, відносно якого вчинене насильство у наведених вище формах з боку іншого члена сім`ї.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з огляду на наступне.

Так, законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Ці обставини (завдання шкоди фізичному здоров`ю або завдання шкоди психічному здоров`ю чи можливість спричинення якогось виду шкоди), як обов`язкові елементи складу правопорушення повинні бути зазначені у протоколі.

В іншому випадку буде порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист.

Так, з матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається настання психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій особі, внаслідок конфлікту, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Також, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про застосування ОСОБА_1 фізичного насильства до потерпілої особи, на яке йде посилання у її письмових поясненнях, в яких зазначено про наявність свідків події, яких працівниками поліції не опитано, а також не зазначено в протоколі їх прізвища та засоби зв`язку з ними, що унеможливлює їх виклик до суду.

Суд зазначає, що відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За таких умов неможливо встановити наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: вчинення дій або бездіяльності психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода потерпілому.

Суд наголошує увагу на тому, що протокол про адміністративне правопорушення, а також пояснення потерпілої особи та особи, дії якої кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП, не можуть безумовно підтверджувати завдання шкоди потерпілій особі.

При цьому, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення не вправі переймати на себе функції обвинувача та збирати докази винуватості особи, як і не має права не приймати до уваги письмові пояснення потерпілого та особи, якій інкримінується адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою не винуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.09.2016 року у справі «Karelinv.Russia» заява №926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому відповідно до положень ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 173-2, 247, 251, 252 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , закрити у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скарга, не було подано протягом десяти днів. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА