Справа № 161/5697/22 Провадження №33/802/413/23 Головуючий у 1 інстанції:Івасюта Л. В.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П.,

з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Чабана Р.Л.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Чабана Р.Л. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді Варкула М.С. визнаний винним за те, що 05.05.2022 о 05 год 55 хв на а/д Н-17 в с. Гірка Полонка він керував транспортним засобом «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник оскаржує його з мотивів незаконності і необґрунтованості. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки ОСОБА_1 ніяк не повідомлявся про судове засідання та присутній у ньому не був, а про судове рішення захисник випадково дізнався 29.05.2023. Стверджує, що ОСОБА_1 не володів правами на керування транспортними засобами на момент вчинення адміністративного правопорушення. З огляду на наведене, просить змінити постанову судді та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника, який підтримав апеляційну скаргу і просив змінити постанову судді, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У матеріалах справи містяться два оголошення із сайту Луцького міськрайонного суду Волинської області про виклик ОСОБА_1 у судове засідання (а.с.11-12), що свідчить про те, що останній належним чином не повідомлявся про судовий розгляд. Тому доводи апелянта про пропущення строку на апеляційне оскарження постанови з поважних причин, на думку апеляційного суду, заслуговують на увагу, і такий строк підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Положення ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною сукупністю належних та допустимих доказів у розумінні ст.251 КУпАП, які містяться у матеріалах справи, та ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суддя не в повній мірі дотримався вимог ст.ст.23, 33 КУпАП, згідно з якими адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

На думку апеляційного суду, твердження апелянта про те, що на момент вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не володів правами на керування транспортними засобами, заслуговують на увагу.

У матеріалах справи міститься довідка про те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом (а.с.2).

Отже, на момент вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 05.05.2022 ОСОБА_1 не мав права керування транспортними засобами.

Таким чином, при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суддею не в повній мірі досліджено матеріали адміністративної справи щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП та порушено приписи ст.33 КУпАП і призначено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Наклавши на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, який на час вчинення правопорушення взагалі не мав такого права, суддя не врахував також і роз`яснень, викладених у пункті 28 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якими визначено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст.122, ст.122-2, ч.3 ст.123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді зміні.

З оскаржуваної постанови слід виключити вказівку про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. В решті постанову судді залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Чабану Р.Л. строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Чабана Р.Л. задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 в частині накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП змінити.

Виключити з постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2022 року посилання на призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Залишити ОСОБА_1 накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов