Справа № 477/985/22
Провадження № 33/812/345/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 серпня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Царьова Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником - адвокатом Царьовим Романом Валерійовичем, на постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

У С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №327207 від 09 жовтня 2022 року, вбачається, що 09 жовтня 2022 року о 13:08 год. в смт. Святомиколаївка, Вітовського району, Миколаївської області по вул. Садова,62, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, хитка хода. На місці зупинки водій пройшов огляд на визначення алкогольного сп`яніння за допомогою Alkotester Drager 0320, тест № 7510, результат 1,19‰ (проміле), чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. Порушення зафіксовано на камеру 470346.

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000грн.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 адвокат Царьов Р.В., подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03 липня 2023 року скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 адвокат Царьов Р.В. - зазначав, що суд всупереч ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та безпідставно дійшов висновку про вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без належних доказів, які додаються до протоколу, не можуть бути доказом вини ОСОБА_1 . В порушення абз. 2 п. 10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, водію ОСОБА_1 не було вручено один із примірників акту огляду. Крім того зазначав, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а лише з дружиною прийшли оглянути власний автомобіль, який був припаркований поблизу від їх будинку та в цей час працівники поліції, не впевнившись у дійсних причинах того, що відбувалось, почали безпідставно складати протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як власнику вищевказаного транспортного засобу. Стан сп`яніння не підтверджується жодним іншим доказом, а відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України усі припущення та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Також звертає увагу суду, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом до протрезвіння, не вилучали тимчасово транспортний засіб на штрафмайданчик або іншим способом. Не може бути доказом вини ОСОБА_1 і рапорт відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та правового висновку Верховного Суду у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16-а. Усі інші докази, які є у матеріалах справи не дають підстав дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В матеріалах справи відсутні відеозаписи на яких зафіксовано рух та момент зупинки працівниками поліції 09.10.2022 року автомобіля ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_1 . Матеріали справи не містять відомостей про те, чи було винесено працівниками поліції постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР України. Посилався також на правову позицію Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а, згідно якої у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Царьов Р.В. підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст 252 КУпАП).

Відповідно до п.п. "а" п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Положеннями частин 1-3 статті 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №327207 від 09 жовтня 2022 року, 09 жовтня 2022 року о 13:08 год. в смт. Святомиколаївка, Вітовського району, Миколаївської області по вул. Садова,62, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, хитка хода. На місці зупинки водій пройшов огляд на визначення алкогольного сп`яніння за допомогою Alkotester Drager 0320, тест № 7510, результат 1,19‰ (проміле), чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. Порушення зафіксовано на камеру 470346.

Даний протокол підписаний ОСОБА_1 , заперечень чи зауважень щодо викладених у протоколі обставин ним не було зазначено.

Згідно роздруківки тестування ОСОБА_1 на алкоголь № 106 від 09 жовтня 2022 року за допомогою спеціального технічного засобу Alkotester Drager ARLM-0320"на місці зупинки, результат становить 1,19‰ (проміле). Аналогічні дані щодо тестування ОСОБА_1 зазначені у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, які підписані ним без яких-небудь заперечень, до того ж ОСОБА_1 своїм підписом у вказаному Акті засвідчив, що згоден з результатами огляду на стан сп`яніння (а.с. 1, 2).

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, також підтверджується відеозаписами, проведеними працівниками поліції, на яких зафіксовано проходження ОСОБА_1 за його згодою огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу " Alkotester Drager ARLM-0320" та складання адмінматеріалів.

Зазначені докази в їх сукупності суд першої інстанції належним чином проаналізував та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №327207 від 09 жовтня 2022 року складений уповноваженою на те посадовою особою і з додержанням вимог статті 256 КУпАП, якою визначено зміст протоколу про адміністративне правопорушення, а тому зазначені у цьому протоколі дані є доказом у справі про адміністративне правопорушення відповідно до приписів ст. 251 КУпАП.

Підписуючи вказаний протокол, ОСОБА_1 яких-небудь заперечень щодо його змісту не виклав.

Також даною правовою нормою визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, які встановлюються не тільки протоколом про адміністративне правопорушення, а і зокрема поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів і засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а лише знаходився біля автомобіля, спростовуються дослідженим у справі доказами, зокрема змістом протоколу про адміністративне правопорушення, та проведеним працівниками поліції відеозаписом, що є належними доказами у розумінні ст. 251 КУпАП.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що жінка (як пояснив ОСОБА_1 в судовому засіданні його дружина), яка була присутня під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, зазначила, що: «Ми тільки з дому виїхали і назад» (13:13:25). Сам ОСОБА_1 під час проведення огляду на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не заперечував керування транспортним засобом.

З огляду на викладене не можуть бути прийняті до уваги доводи захисника Царьова Р.В. в апеляційній скарзі про недоведеність факту керування автомобілем ОСОБА_1 .

Також не заслуговують на увагу твердження захисника Царьова Р.В. в апеляційній скарзі про те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Так з матеріалів відеозапису вбачається, що працівники поліції відповідно до вимог ч. 7 ст. 266 КУпАП роз`яснювали ОСОБА_1 про те, що він буде відсторонений від керування автомобілем. (13:12:23).

Посилання захисника апелянта на те, що рапорт поліцейського не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи немає рапорту працівника поліції.

Посилання захисника на невручення ОСОБА_1 примірнику акту огляду не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.

Також є безпідставними посилання апеляційної скарги на те, що матеріали справи не містять відомостей про накладення адміністративного стягнення працівниками поліції на ОСОБА_1 за порушення ПДР України, оскільки таке не впливає на склад правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду наявні у справі про адміністративне правопорушення докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.

За такого, висновки суду першої інстанції в оскаржуваній постанові не суперечать правовій позиції Верховного Суду у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а, на яку посилається захисник, оскільки сумнівів щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності у справі, що переглядається, не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції і доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апелянт.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Зважаючи на викладене, а також на відповідність постанови місцевого суду вимогам КУпАП, з урахуванням положень ст. 33 КУпАП, ОСОБА_1 обґрунтовано притягнуто до відповідальності, та в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн.

За такого прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.294 КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану захисником - адвокатом Царьовим Романом Валерійовичем залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного судуМиколаївської області від 03 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць