ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1677/23 Номер провадження 33/814/1744/23Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л. В. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,

з секретарем Гнітько А.М.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

його захисника Білоцерківця Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, розлучений, непрацюючий, особа з інвалідністю 3-ї групи,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 04 травня 2023 року близько 20 год. 30 хв. керував автомобілем Citroen Berlingo, д.н.з. НОМЕР_1 , на автомобільній дорозі Вельбівка - Лютенька Миргородського району Полтавської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння та, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у вказаному законом порядку.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

При цьому зазначає, що керував транспортним засобом громадянин ОСОБА_2 , який потім пішов за соляркою, а він ( ОСОБА_1 ) пересів на місце водія і знаходився там, коли під`їхали працівники поліції.

Стверджує, що такі обставини події підтвердила свідок ОСОБА_3 під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Вважає, що поліцейські повинні були перевірити його версію, проте не зробили цього та не з`ясували, хто саме керував автомобілем.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та докази, переглянувши відеозапис події, приходжу до такого.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.

Фактичні обставини відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в апеляційній скарзі не заперечуються та повністю узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №347334 від 11 травня 2023 року і підтверджуються відеозаписом події, який долучений до цього протоколу.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем були належним чином перевірені судом та не знайшли свого підтвердження.

Дійсно, в засіданні місцевого суду ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_3 стверджували, що громадянин ОСОБА_2 був водієм автомобіля. Коли під час поїздки закінчилося пальне, то ОСОБА_2 пішов за соляркою, а ОСОБА_1 пересів на місце водія і в цей час під`їхали поліцейські.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 наполягав на такій версії події та наголошував, що автомобіль був заглушений і рухатися не міг.

Проте, такі показання порушника та свідка ОСОБА_3 є непослідовними, суперечливими, нелогічними та спростовуються показаннями в судовому засіданні поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які в свою чергу узгоджуються з об`єктивними даними відеозапису події.

Так, з долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису видно, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем Citroen Berlingo, д.н.з. НОМЕР_1 , коли був зупинений працівниками поліції.

При цьому транспортний засіб порушника з початку його виявлення працівниками патрульної поліції та до моменту зупинки на їх вимогу перебував у полі зору відеокамери.

Також на відеозапису зафіксовано, що автомобіль рухався, коли до нього наближалися поліцейські і саме ОСОБА_1 після зупинки вийшов з місця водія. Крім порушника та свідка ОСОБА_3 інших осіб в салоні не було.

Доводи порушника про те, що поліцейські повинні перевірити обставини керування автомобілем іншою особою є неприйнятними, оскільки в даній обстановці у них не було підстав навіть для припущення, що водієм була інша особа.

Більше того, на місці події поліцейський Филь В.Г. виніс постанову про накладення на водія ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КпАП України, та застосував до порушника адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 420 грн і цю постанову ОСОБА_1 не оскаржував, що підтвердив в засіданні апеляційного суду.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності за ст.130 КпАП України.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за цією статтею Кодексу не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КпАП України.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Порушень закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної постанови судді, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Водночас, як встановлено в засіданні апеляційного суду, датою народження ОСОБА_1 є 26 травня 1972 року, а не 26.07.1972, як помилково зазначив суддя місцевого суду, а тому цю дату необхідно уточнити у вступній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Уточнити у вступній частині постанови, що датою народження ОСОБА_1 є ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не 26.07.1972, як помилково зазначив суддя місцевого суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.