Справа № 692/660/23
Провадження № 3/692/479/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року смт Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 514150 від 30.06.2023р., ОСОБА_1 10.06.2023р., близько 20:10 год. в АДРЕСА_2 , не виконував обов`язків щодо виховання дітей, а саме свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який грався сірниками та випадково підпалив собі ногу, через необережне поводження з вогнем отримав опіки нижньої кінцівки, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення заперечував. Пояснив, що від своїх батьківських обов`язків не ухиляється, його син віком 15 років зауважень по навчанню не має та має спортивні досягнення. Вказав, що за поясненнями сина, той повертався додому, при поводженні з сірками, запалена частина сірника потрапила на шкарпетку, внаслідок чого виникло займання. Дана подія є нещасним випадком. У подальшому ОСОБА_1 доставив сина до медичного закладу, де тому надавалась допомога. Клопотав про закриття справи.

Вивчивши матеріали адміністративної справи суд приходить до висновку, що вона підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, який повинен встановлюватись на підставі відповідних доказів, що стверджують не тільки наявність правопорушення, а й вини особи у його вчиненні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак, матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог чинного законодавства.

Згідно фабули правопорушення, сформованої у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 514150 від 30.06.2023р., ОСОБА_1 10.06.2023р. близько 20:10 год. в АДРЕСА_2 , не виконував обов`язків щодо виховання свого сина ОСОБА_2 , оскільки той грався сірниками та випадково підпалив собі ногу, через необережне поводження з вогнем та отримав опіки нижньої кінцівки.

На підтвердження вини ОСОБА_1 додано вказаний протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_1 , довідку ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНГП в Черкаській області від 04.07.2023р. вих..№4137/66/01 та супровідний лист.

Інших доказів суду не надано.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно положень ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст. 184 КУпАП.

Фабула протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ № 514150 від 30.06.2023р. не містить жодних відомостей, які саме нормативно-правові акти, які передбачають обов`язки, чітко передбачені законодавством, що стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей, порушив ОСОБА_1 .

Надані на розгляд суду матеріали не мають жодних відомостей, що достовірно підтверджують невиконання ОСОБА_1 обов`язків щодо виховання сина у вказані дату та час.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 його син ОСОБА_2 10.06.2023р. у о 17:30 год. пішов гуляти та о 20:30 год. зателефонував батьку й повідомив, що отримав опіки нижньої кінцівки, після чого ОСОБА_1 забрав сина додому, звертався до аптеки та до лікувального закладу для надання сину медичної допомоги. Син ОСОБА_2 щодо обставин отримання опіків пояснював, що отримав опіки внаслідок поводження з сірниками, від чого спалахнув кросівок. ОСОБА_1 вказав, що з сином проведено профілактичну бесіду, претензій він та дружина ні до кого не мають.

Згідно довідки ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНГП в Черкаській області ОСОБА_1 протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності.

При цьому матеріали не містять жодних відомостей про надходження будь-якої інформації, що стала приводом для проведення перевірки по факту невиконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків, за наслідками якої складено вказаний протокол про адміністративне правопорушення.

У протоколі потерпілим вказано ОСОБА_2 , однак до матеріалів справи його пояснень не додано.

Графа протоколу серії ВАВ № 514150 від 30.06.2023р. щодо свідків не заповнена, як не вказано, що такі особи відсутні, пояснення таких осіб до матеріалів справи не долучено.

Дані обставини свідчать про формальний підхід працівників поліції до перевірки вказаних у протоколі обставин вчинення правопорушення та наявності вини ОСОБА_1 у отриманні сином ОСОБА_2 опіків внаслідок невиконання обов`язків батька по вихованню сина. З наданих суду матеріалів не вбачається наявність у ОСОБА_1 дітей та отримання ними опіків, зокрема за вказаних обставин.

Суд зазначає, що працівники поліції допустились помилки при фіксації даного адміністративного правопорушення, оскільки не опитали особу, вказану потерпілою, не встановили особу свідків даної події та не долучили їх пояснень, не визначили норми закону які передбачають обов`язки по вихованню дитини, порушені ОСОБА_2 , не надали відомостей та матеріалів, що стали підставою перевірки за даним фактом, не встановили причинно-наслідкового зв`язку між отриманими ОСОБА_2 опіками та діями ОСОБА_1 по невиконанню обов`язків по вихованню дитини.

Інших даних щодо вчинення ОСОБА_1 дій по невиконанню своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Таким чином, факт невиконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків по вихованню дитини, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, яким визначено межі судового розгляду, не знайшов свого підтвердження під час дослідження у судовому засіданні, оскільки не підкріплений належними доказами.

Згідно ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Оскількиматеріали справи про адміністративне правопорушення, не дають достатніх підстав та доказів для висновку про винність ОСОБА_1 у інкримінованому йому діянні та наявності у його діях події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з чим відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за цією нормою закону, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 184, ст. 247, ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.О. Левченко