Справа № 156/833/23
Провадження № 3/156/449/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М.О., розглянувши матеріали справи, що надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Теофіполь, Теофіпольський район, Хмельницька область, українця, громадянина України, командира 2 взводу розмінування 2 роти розмінування батальйону розмінування в/ч НОМЕР_1 , у званні старшого лейтенанта, що проходить військову службу за призовом під час мобілізації (на особливий період), зареєстрованого за адресою та мешканця: АДРЕСА_1 , одруженого, раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за ч. 2 ст. 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП)

учасники справи:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - не з`явився,

в с т а н о в и в :

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05.08.2023 року, 04.08.2023 року о 10:00 год. призначений на посаду командира 2 взводу розмінування 2 роти розмінування батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 , старший лейтенант ОСОБА_1 , перевищив свої службові повноваження та надав особовий склад батальйону розмінування в кількості 4 військовослужбовців для допомоги по будівництву приватної власності в АДРЕСА_2 , чим порушив ст.36 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

На думку командира військової частини НОМЕР_1 , такими своїми діями командир 2 взводу розмінування 2 роти розмінування батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 2 статті 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення в умовах особливого періоду, оскільки, відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України», з моменту введення в дію Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року № 69/2022 в Україні діє особливий період. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року введено воєнний стан в Україні.

ІІ. Пояснення учасників справи

В судове засідання 04.09.2023 року ст. лейтенант ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка у матеріалах справи (а.с. 13).

30.08.2023 року до Іваничівського районного суду найшла заява про доповнення протоколу в/ч НОМЕР_1 № 625 про військове адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, у якій військова частина НОМЕР_1 надала роз`яснення про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року № 548- XIV та просила звільнити від адміністративної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_1 обмежившись усним зауваженням.

У попередньому судовому засіданні ст. лейтенант ОСОБА_1 свою вину категорично заперечив та пояснив, що у той день він ішов із магазину та побачив, як жінки возили тачкою пісок, ОСОБА_1 спитав чи не потрібна останнім допомога, оскільки саме ці жінки допомагали їм продуктами харчування. Прийшовши у військову частину, військовослужбовці в кількості чотирьох осіб, за власним бажанням, безоплатно погодилися та пішли на допомогу жінкам, всі повернулися до військової частини через дві години. Наголосив, що в цей час особовий склад, який відлучився був не залучений. Крім цього він доповів про це та порадився з ТВО командира батальйону ОСОБА_8

ІІІ. Застосоване судом законодавство

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено у частинах 1 та 2 статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

Відповідно до статті 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За вимогами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд не уповноважений перекладати цей обов`язок на себе.

Як кожен доказ окремо, так і вся їх сукупність, підлягають оцінці. Правильна оцінка доказів - це найважливіша умова прийняття законного, об`єктивного, обґрунтованого, і правильного рішення у справі. Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Оцінюють докази посадові особи, що уповноважені розглядати справу про адміністративне правопорушення, а також інші особи, що беруть участь у справі. Це проявляється у клопотаннях, поясненнях цих осіб, що допомагає посадовій особі прийняти правильне рішення.

Відповідно до ст. 36 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень. За віддання і виконання явно злочинного наказу (розпорядження) винні особи притягаються до відповідальності згідно із законом.

За вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б КУпАП, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність (ч. 5 ст. 15 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 172-14 КУпАП перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, вчинені в умовах особливого періоду тягнуть за собою адміністративну відповідальність.

Характер дій службової особи при перевищенні влади або службових повноважень виражається у тому, що службова особа вчиняє те чи інше діяння по службі, яке не входить до її компетенції. Як перевищення влади або службових повноважень кваліфікуються: а) вчинення дій, які є компетенцією вищої службової особи даного відомства чи службової особи іншого відомства; б) вчинення дій одноособове, тоді як вони могли бути здійснені лише колегіальне; в) вчинення дій, які дозволяються тільки в особливих випадках, з особливого дозволу і з особливим порядком проведення - за відсутності цих умов; г) вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти.

Перевищення влади утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-14 КУпАП, лише у випадку вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй законом прав та повноважень. Явний вихід за межі наданих їй повноважень слід розуміти як відкритий, очевидний, ясний для усіх, у т. ч. для винного, безсумнівний, відвертий. Оскільки «явний вихід за межі наданих повноважень» є оціночним поняттям та у диспозиції ст. 172-14 КУпАП чітко не визначається, питання про його наявність або відсутність вирішується з урахуванням конкретних обставин. Повноваження, за межі яких виходить службова особа при їх перевищенні, повинні бути передбачені відповідним нормативно-правовим актом: законом, декретом, указом, постановою, статутом, положенням, інструкцією, правилами тощо.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто бажанням військової особи задовольнити власні потреби та інтереси всупереч встановленому порядку несення військової служби.

Статтею 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні запроваджено воєнний стан.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» оголошена загальна мобілізація.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

ІV. Висновок суду

Так, в матеріалах справи, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення наявні:

- надруковане поясненням сапера розмінування 3 відділення розмінування 1 взводу розмінування 4 роти розмінування батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 від 04.08.2023 року в якому останній чітко зазначив, що ст. лейтенант ОСОБА_1 04.08.2023 року о 09:10 год. запитався у військовослужбовців про охочих допомогти жінкам на добровільних засада, розгорнути пісок біля ППД. ОСОБА_3 рушив з колегами на допомогу громаді, повернулися близько 12:00 год. Дане пояснення складено 04.08.2023 року та солдатом ОСОБА_4 (а.с. 6);

- надруковане поясненням сапера розмінування 3 відділення розмінування 1 взводу розмінування 4 роти розмінування батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 від 04.08.2023 року, в якому він зазначив, що ст. лейтенант ОСОБА_1 04.08.2023 року о 09:10 год. запитався у військовослужбовців про охочих допомогти жінкам на добровільних засада, розгорнути пісок біля ППД. ОСОБА_6 рушив з колегами на допомогу громаді, повернулися близько 12:00 год. Дане пояснення складено 04.08.2023 року та солдатом ОСОБА_7 (а.с. 7);

- надруковане пояснення командира 2 взводу розмінування 2 роти розмінування батальйону розмінування в/ч НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 від 04.08.2023 року, в якому він зазначив, що 03.08.2023 року близько 18:30 год. він ішов з магазину біля ППД батальйону розмінування та помітив, що три жінки, які допомагають солдатам овочами, фруктами та іншим важко працювали, а саме возили пісок та розкидали лопатами, ОСОБА_1 на добровільних та безоплатних засадах запропонував допомогу. Порадившись із т.в.о. командира батальйону ОСОБА_8 , на добровільних засадах чотири військовослужбовці зголосилися допомогти громаді. 04.08.2023 після інструктажу з техніки безпеки чотири військовослужбовці та сержант вибули на місце роботи та повернулись о 12:00 год. без зауважень. Дане пояснення складено 04.08.2023 року та підписане ОСОБА_9 (а.с. 8).

Також до матеріалів справи додано копію посвідчення ОСОБА_1 та копію витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.05.2023 року за № 151 (а.с. 9-10).

Єдиною фактичною підставою притягнення військовослужбовців до адміністративної відповідальності є вчинення ними адміністративного правопорушення.

Об`єктом даного військового адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-14 КУпАП, є встановлений законодавцем порядок проходження військової служби, а саме дотримання правил і порядку несення військової служби.

Об`єктивна сторона даного адміністративного військового правопорушення проявляється у суспільно небезпечних та шкідливих протиправних діях військовослужбовців. При цьому ці дії посягають на врегульовані законодавцем суспільні відносини в частині проходження військовослужбовцем військової служби. Також ці протиправні дії є суспільно небезпечними та шкідливими за наслідками.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення від 05.08.2023 року та інші додані до нього докази, заслухавши пояснення ОСОБА_1 у попередньому судовому засіданні, суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, та додані до нього докази не містять даних про те, що ст. лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, умисно вчинив перевищення службових повноважень. З усіх наявних пояснень військовослужбовців вбачається, що такі на добровільних засадах зголосилися допомогти жінкам розгорнути пісок.

Також, суд звертає увагу, що у даній ситуації відсутні будь-які суспільно небезпечні та шкідливі наслідки, що являється обов`язковою умовою вчинення даного правопорушення.

Суд також звертає увагу, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та долучення доказів на підтвердження висунутого обвинувачення, належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол, та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправні, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення протоколу про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого законодавства, покладено на працівника військової частини, як на суб`єкта владних повноважень.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи, прирівнюється до доведеної невинуватості цієї особи.

За вказаних вище обставин, факт вчинення ст. лейтенантом ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, на думку суду є недоведеним.

Отже, коли вина особи не була доведена належними доказами, поза розумним сумнівом, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 172-14, 247, 251, 283-284, 287-291 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо старшого лейтенанта ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-14 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.

Суддя М. О. Федечко