18.08.2023 227/1093/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі головуючого судді Корнєєвої В.В., при секретарі Круговій І.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Відділу поліції № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, інваліда 2 групи за загальним захворюванням, місце проживання: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Добропільського міськрайонного суду Донецької області з Відділу поліції № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається із складу правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 022229 від 09.05.2023 року, 09.05.2023 року о 12 годині 10 хвилин на автодорозі в м. Добропілля м. Лиман на блокпосту гр. ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 3161 д.н.з НОМЕР_1 , з наявними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від продуття алкотест «Драгер 6810» та проходження медичного огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, гр. ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 03.08.2023 року факт вчинення адміністративного правопорушення не визнав, зазначивши, що він тривалий час хворіє на психічне захворювання і має другу групу інвалідності, і в 2015 році по кримінальному провадженню до нього застосовувалися примусові заходи медичного характеру. Після оголошення військового стану його за мобілізацією було призвано до лав ЗСУ і спочатку у нього все було добре, але після того як він потрапив під міноментний обстріл у нього загострилась хвороба і його було направлено на ВЛК, на підставі висновку якої він підлягає звільненню з військової служби. 09.05.2023 року він дійсно керував транспортним засобом і його зупиняла поліція, але у нього було загострення хвороби, тому він вів себе неадекватно. Звідки у нього взялася граната, яку знайшла при ньому поліція, він пояснити не може, знову ж таки через хворобу. Він не може пояснити суду як йому з психічним захворюванням та 2 групою інвалідності в зв"язку із ним видали водійське посвідчення в 2015 році. На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надав суду копії медичних документів.

В судовому засіданні було досліджено медичні документи ОСОБА_1 , з яких вбачається, що 12.08.2020 року при повторному проведені огляду ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, загальне захворювання. З копії довідки виданої КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської міської ради» від 20.07.2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на лікуванні з 14.06.2023 р. до 20.07.2023 р. З копії свідоцтва про хворобу № 6915/2023 від 30.06.2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 поставлено діагноз органічний шизофреноподібний розлад, галюцинаторно-параноїдний синдром, стійкі, різко виражені хворобливі прояви, стан тривалої декомпенсації на тлі масивної психофармакоткрапії, з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням. F06.2. Захворювання не пов`язане з проходженням військової служби. Наслідки мінно-вибухової травми (22.09.2022 р.), закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, акубаротравми, атеросклероз судин головного мозку, зі стійким, вираженим цефалгічним синдромом, координаторною недостатністю. Захворювання пов`язане з захистом «Батьківщини».

18.08.2023 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не подавав. Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи обізнаність правопорушника про час та місце судового засідання, норми ст. 268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В ході судового розгляду судом було встановлено, що ОСОБА_1 дійсно скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та його вина доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 022229 від 09.05.2023 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 09.05.2023 року вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків, де в їх присутності складено адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 , який повідомив, що вжив 200 гр. горілки та керував транспортним засобом, після чого був зупинений працівниками поліції на блокпосту, від продуття газоаналізатора та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився; актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 09.05.2023 року; формою виводу АРМ 102; відеозаписом, який було досліджено в судовому засіданні, на якому ОСОБА_1 повідомляв поліцейським, що вжив 200 гр. горілки, після чого керував транспортним засобом, від продуття газоаналізатора та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності свідків, та просив працівників поліції відпустити його і не складати на нього протокол про адміністративне правопорушення, а коли дізнався, що здійснюється відеозапис на бодікамеру поліцейського, став все заперечувати. Окрім того, як вбачається з відеозапису, при огляді ОСОБА_1 у нього в кишені працівники поліції виявили гранату.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.п. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Відповідно до п. 12 розділу ІІ цієї Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Щодо доводів ОСОБА_1 , що він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки він має психічне захворювання та 2 групу інвалідності по ньому, суддя зазначає наступне:

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст.20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Згідно ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Згідно ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , хоча і хворіє на психічну хворобу та має в зв"язку із цим 2 групу інвалідності, але, як повідомив ОСОБА_1 в судвоому засіданні, його рішенням суду не визнано недієздатним, а тому він за вчинене правопорушення повинен відповідати на загальних підставах.

Приймаючи до уваги характер правопорушення та особу правопорушника, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як вбачається з копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 853747, ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності. Пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Таким чином, у суду відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

Керуючись ст.ст. 130, 268, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_2 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, який повинен бути сплачений за реквізитами: отримувач Донецьке ГУК/Донецька область/21081300, код отримувача (ЕДРПОУ) 37967785, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA0005001, код класифікації доходів бюджету 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Корнєєва