Номер провадження: 33/813/1765/23
Справа № 506/698/22
Головуючий у першій інстанції Чеботаренко О. Л.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Трофименка О.О.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Звоника Віктора Юрійовича адвоката Драненка Віктора Володимировича на постанову судді Красноокнянського районного суду Одеської області від 03 серпня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 172541 від 26.11.2022 року, водій ОСОБА_1 26 листопада 2022 року о 02 год. 20 хв. в с. Чорна Подільського району Одеської області керував транспортним засобом марки RENAUCT MEGANE SENIC, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу і в медичному закладі водій відмовився під відеозапис. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Красноокнянського районного суду Одеської області від 03 серпня 2023 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто зі ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн. в дохід держави.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду,захисник ОСОБА_1 адвокат Драненко Віктор Володимирович подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Красноокнянського районного суду Одеської області від 03 серпня 2023 року та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27.09.2023 року поновлено захиснику ОСОБА_1 адвокату Драненку Віктору Володимировичу строк на апеляційне оскарження постанови районного суду та призначено розгляд апеляційної скарги на 06 жовтня 2023 року на 10 годину 50 хвилин.

Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлено захисника ОСОБА_1 адвоката Драненка В.В., шляхом направлення йому судової повістки на електронну пошту та на номер мобільного телефону, які адвокат вказав в апеляційній скарзі для комунікації з ним.

Відповідно до звіту апеляційного суду, судові повістки були доставлені захиснику ОСОБА_1 адвокату Драненку Віктору Володимировичу 28.09.2023 року.

В судове засідання 06.10.2023 року о 10 годині 50 хвилин ОСОБА_1 та його захисник Драненко В.В. не з`явилися, від адвоката Драненка В.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що під час руху до суду автомобіль ОСОБА_2 раптово зламався, через що він не може вчасно прибути до суду.

Однак, вказане клопотання на думку суду є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, оскільки з його змісту не вбачається, де саме і коли зламався автомобіль, яким пересувався захисник, хто керував автомобілем.

Відсутність даних відомостей не надає підстав вважати повідомлені захисником обставини достатніми для відкладення судового засідання.

Крім того, дане клопотання надіслано на електронну пошту апеляційного суду 08-37 г., а судове засідання призначено на 10-50 г., у зв`язку з чим ОСОБА_2 міг вжити належних заходів та прибути до суду через службу таксі або громадським транспортом.

Необгрунтованість та бездоказовість заяви, яка до того ж не підписана адвокатом електронним цифровим підписом, є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Враховуючи наведене, а також з урахуванням того, що апелянт вже виклав свою позицію в апеляційній скарзі і в матеріалах справи є достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши уважно матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з підстав, зазначених у цій постанові.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, районний суд виходив з того, що вина останнього підтверджується належними, достатніми та достовірними доказами, що наявні в матеріалах справи, з чим апеляційний суд повністю погоджується.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 172541 від 26.11.2022 року, відповідно якого водій ОСОБА_1 26 листопада 2022 року о 02 год. 20 хв. в с. Чорна Подільського району Одеської області керував транспортним засобом марки RENAUCT MEGANE SENIC, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу і в медичному закладі водій відмовився під відеозапис. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.;

- довідка Інспектора ВПД №2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області капітана поліції Студенюк Богдана, про те, що ОСОБА_1 протягом останнього року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не притягувався. Згідно проведеної перевірки ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_2 від 26.10.2018 року;

- відеозаписи з портативного відео реєстратора поліцейського, з якого встановлено, що 26.11.2022 року о 02 годині 20 хвилин, працівниками поліції було зупинено водія ОСОБА_1 який рухався на транспортному засобі RENAUCT MEGANE SENIC, номерний знак НОМЕР_1 , в комендантську годину. Як пояснив ОСОБА_1 він їхав зі служби. При спілкуванні з водієм, у працівників поліції виникла підозра щодо стану водія, та на запитання поліцейського, чи ОСОБА_1 щось вживав, останній відповів, що так. Разом з тим, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки за допомогою алкотестеру Drager 7510 або в закладі охорони здоров`я. Однак від походження огляду як на місці зупинки поліцейськими так і в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовився. За вказаних обставин було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Розглядаючи матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд виходить із наступного.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, що прямо передбачено п. 1.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (розділ 1 п.2, 3).

Відповідно розділу 1, п.6-7 вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В даному випадку ОСОБА_1 під час бесіди з поліцейським визнав, що вживав алкогольні напої, але на пропозицію поліцейського пройти в установленому порядку огляд на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я, відмовився.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що так як ОСОБА_1 є військовослужбовцем і на момент зупинки проходив військову службу, то працівники поліції, які мали підозру, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинні були викликати Військову службу правопорядку, а не самостійно складати протокол про адміністративне правопорушення є безпідставними, оскільки при затриманні водіїв, щодо стану яких у поліцейських є підозра, останні керуються Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, які не містять положень про те, що процедура проходження огляду на стан сп`яніння військовослужбовцями повинна відбуватись за участю Військової служби правопорядку.

Як видно з матеріалів відеозапису, ОСОБА_1 самостійно визнав, що вживав алкогольні напої, а на неодноразову пропозицію працівника поліції пройти огляд на місці зупинки за допомогою алкотестеру драгер або в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився. При цьому суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння була доволі чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт небажання останнього проходити огляд.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не пропонували проходити огляд в закладі охорони здоров`я спростовується матеріалами відеозапису, на якому з 1 по 10 секунду зафіксовано як факт відмови від проходження огляду на місці зупинки так і факт відмови від проходження огляду в медичному закладі.

Таким чином, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Драненка Віктора Володимировича- залишити без задоволення.

Постанову судді Красноокнянського районного суду Одеської області від 03 серпня 2023 року- залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе