ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
01 вересня 2023 рокуСправа №: 695/3283/23
Номер провадження 3/695/2215/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2023 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ушакова К.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , проживаючу за адресою АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 154 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №840478 від 17.08.2023 ОСОБА_1 28.07.2023 в м. Золотоноша по вул. Незалежності 8, вигулювала собаку потенційно небезпечної породи «Стаф Тер`ер», внаслідок чого собака вкусив за взуття ОСОБА_2 .. Своїми діями ОСОБА_1 порушила правила утримання тварин у м. Золотоноша, затверджені рішенням міської ради.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Диспозицією ст. 154 КУпАП передбачена відповідальність за Утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях), при цьому ч. 2 ст. 154 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою повторно протягом року.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006, особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Цією ж нормою статті передбачено, що особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Відповідно до ст. 22 вказаного закону при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов`язана забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання.

Крім того, з метою забезпечення гуманного ставлення до тварин, додержання порядку та чистоти, запобігання виникненню та поширенню зооантропонозних інфекцій серед людей місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування затверджують правила утримання тварин у домашніх умовах.

Конкретні правила тримання собак і котів встановлюються органами місцевого самоврядування.

В той же час, в протоколі про адміністративне правопорушення ВАВ №840478 від 17.08.2023 відсутні будь-які посилання на вказані вище правила, незважаючи на те, що диспозиція ст. 154 КУпАП є бланкетною, тобто для застосування якої, необхідно звертатись до інших нормативних актів, зокрема - правил, оскільки нею передбачена відповідальність саме за порушення правил тримання собак і котів, а тому, обов`язковим є зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, й пунктів відповідних правил.

Відсутність конкретної вказівки на відповідні пункти Правил, не дозволяє точно встановити об`єктивну сторону правопорушення та притягнути особу до адміністративної відповідальності саме за порушення конкретної норми правил тримання собак та котів.

Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «обвинувачення» для цілей п. 1 ст. 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

Протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є актом обвинувачення, та повинен містити в собі суть адміністративного правопорушення з посиланням на відповідні нормативно-правові акти, тобто відповідати вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки невідповідність протоколу вказаним вимогам, свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП, при підготовці справи до розгляду, орган (посадова особа) вирішує, зокрема, й питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення є фактично обвинувальним актом, тому наявність будь-яких недоліків ускладнюють проведення повного та об`єктивного розгляду справи по суті, з прийняттям законного рішення.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

В той же час, оскільки Верховний Суд визнав правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення (ч. 5 п. 24 постанови пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»), вважаю за необхідне повернути матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 до Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області для належного виконання вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП.

При прийнятті такого рішення враховую й те, що завданням КУпАП, відповідно до ст. 1 названого Закону є охорона прав і свобод громадян, а тому, враховуючи, що внаслідок цієї події є потерпіла особа ОСОБА_2 , та з метою забезпечення права на захист як особі, що притягається до адміністративної відповідальності, так й з метою забезпечення прав потерпілого, вважаю, що саме таке рішення відповідає принципу верховенства права, який визначає правосуддя проявом вищої справедливості.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також у матеріалах про адміністративне правопорушення відсутні відомості чи притягувався ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ст. 154 КУпАП, а саме: належним чином завірена копія судового рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 154 КУпАП.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що зазначено в рішеннях ЄСПЛ по справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin V. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року).

Без усунення вказаних недоліків суддя позбавлений можливості повно, всебічно та об`єктивно розглянути дану адміністративну справу, в зазначений законодавством строк, а тому справа підлягає поверненню для належного оформлення.

Керуючись ст.256, ч. 2 ст.268, ч. 2 ст. 277, 278 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП, направити для належного оформлення до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: К.М. Ушакова