КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/5902/23 Головуючий в суді І інстанції Колегаєва С.В.
Провадження № 33/824/3074/2023 Головуючий в суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргоюадвоката Швачка Олексія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києві від 26 травня 2023 року у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києві від 26 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років без конфіскації транспортного засобу, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Суд першої інстанції встановив, що 17 квітня 2023 року о 19 годині 36 хвилин в м. Києві по вул. Маршала Жукова, 54 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Avalon», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей занадто звужені та не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка не відповідає обстановці, заповільнення речі, виражене тремтіння тіла, пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря нарколога, для визначення стану сп`яніння, водій ОСОБА_1 категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 протягом календарного року вже тричі притягався до відповідальності за ст. 130 КУпАП, а саме: постановою Деснянського районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП; постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП; постановою Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2021 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП; а тому дії ОСОБА_1 суд першої інстанції кваліфікував за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Постанова суду мотивована тим, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується матеріалами справи та в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки ним порушено вимоги п. 2.5 ПДР, що виразилось у відмові від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Не погодившись з вказаною постановою, 01 червня 2023 року адвокат Швачко О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог зазначив, що з представленого відеозапису з нагрудних камер працівників патрульної поліції момент виявлення ознак наркотичного сп`яніння відсутній.

Зазначає, що судом першої інстанції поверхнево досліджені матеріали справи та докази, що нібито підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. При проведенні судового засідання суд не провів дослідження наданих доказів, а саме відео з нагрудної камери (відеореєстратора), хоча надане поліцією відео не доводить факту керування ОСОБА_1 автомобілем, оскільки патрульний автомобіль поліції рухався за автомобілем, на якому не видно номерних знаків. В подальшому автомобіль був зупинений, однак на відео не видно особу, яка керувала даним транспортним засобом. На наступному фрагменті відео ОСОБА_1 вже стояв біля поліцейських. Отже, з відео не можна встановити, що ОСОБА_1 керував автомобілем, а тому висновки суду є неправильними.

Також наголошує на тому, що в протоколі про адміністративне правопорушення неправильно була зазначена суть правопорушення, а саме не вказано, що правопорушення вчинене особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дії, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Швачко О.В. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржувану постанову Деснянського районного суду м. Києві від 26 травня 2023 року та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за № 1103 (далі - Порядок).

Відповідно до п. п. 2, 3, 6, 7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 259704, складеного 17 квітня 2023 року, 17 квітня 2023 року о 19 годині 36 хвилин в м. Києві по вул. Маршала Жукова, 54 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Avalon», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей занадто звужені та не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка не відповідає обстановці, заповільнення речі, виражене тремтіння тіла, пальців рук. Від проходження у встановленому законом порядку огляду у лікаря нарколога для визначення стану сп`яніння водій ОСОБА_1 категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Матеріали даного провадження також містять відеозапис події, який є доказом у справі.

Дослідивши зазначений відеозапис, судом було встановлено та чітко вбачається, що працівник поліції запропонував водію ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, утім ОСОБА_1 відмовився.

При цьому, виявлені працівниками поліції 17 квітня 2023 року у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння в розумінні п.п. 6 п. 3 п.п. 2 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що на відео з нагрудних камер працівників поліції відсутній момент виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння не спростовують наявність таких ознак. Встановлення ознак наркотичного сп`яніння відноситься до дискреційних повноважень працівників поліції на підставі візуального огляду водія і в процесі спілкування з ним.

Вищезазначений відеозапис містить достовірні дані про дії водія ОСОБА_1 та працівників поліції на момент зупинки транспортного засобу й складання протоколу про адміністративне правопорушення, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом згідно положень ст. 251 КУпАП.

До того ж, інформація яка міститься на відеозапису, є достатньою для висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Посилання апеляційної скарги щодо того, що суд першої інстанції самостійно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими, оскільки як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення саме працівниками поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що фабула вказаного протоколу про адміністративне правопорушення не містить жодних відомостей та даних, що ОСОБА_1 двічі протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за діяння, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому його дії помилково кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 3 ст. 130 КУпАП встановлює відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному такому стягненню.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення серед інших обставин в тому числі зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Розглядаючи справу, суддя не звернув увагу на зміст протоколу про адміністративне правопорушення та відповідність суті адміністративного правопорушення, вказаного у протоколі, положенням диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 259704 від 17 квітня 2023 року вказано, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та від проходження огляду у лікаря нарколога для визначення стану сп`яніння категорично відмовився, однак не зазначено та відсутньою є кваліфікуюча ознака встановлена судом першої інстанції, а саме «протягом календарного року вже тричі притягався до відповідальності за ст. 130 КУпАП».

Отже, встановивши, що ОСОБА_1 протягом року тричі притягався до відповідальності за ст. 130 КУпАП та визнавши його винним за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд вийшов за межі змісту та суті фабули адміністративного протоколу, щодо вказаної у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 259704 від 17 квітня 2023 року кваліфікації дій ОСОБА_1 .

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися виключно від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично самим судом.

Проте, суд першої інстанції не врахував зміст протоколу про адміністративне правопорушення, не дав належної оцінки наявним у справі доказам, не оцінив їх відповідність вимогам законодавства та всупереч наведеним вимогам КУпАП прийняв необґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення в межах санкції вказаної норми.

Водночас, оскільки сам факт відмови від проходження огляду в медичній установі утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, сам факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, не заперечувався (протилежного судом не встановлено).

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про притягнення ОСОБА_1 двічі протягом року до адміністративної відповідальності за діяння, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, що не узгоджується з диспозицією ч. 3 ст. 130 КУпАП, тому суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги про неправильність викладення фактичних обставин вчиненого ОСОБА_1 правопорушення у постанові суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що на підставі п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП постанову судді Деснянського районного суду м. Києві від 26 травня 2023 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: штраф у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Керуючись положеннями статей 247, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Швачка Олексія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду міста Києві від 26 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб