ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/561/23 Справа № 712/5940/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Бащенко С. М. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 вересня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої ПАТ «Черкасиобленерго» спеціалістом, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 , 05 червня 2023 року о 12 годині 05 хвилин в м. Черкаси, вул. Смілянська, 44 керувала транспортним засобом Тоуоta Prado д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. В установленому законом порядку водійка погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря нарколога, висновок №374, чим порушила вимоги п. 2.9а ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на законодавство про адміністративні правопорушення, що регулює порядок проходження водіями огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також на Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 (далі - Інструкції).

Відзначає, що з акту медичного огляду №374 вбачається, що лікар-нарколог не проводив лабораторних досліджень, а лише обмежився застосуванням газоаналізатора «Алконт01СУ-U».

Стверджує, що відсутність лабораторних досліджень під час проведення її медичного огляду свідчить про порушення порядку такого огляду, що вказує про недійсність висновку в силу положень п.22 Розділу 3 Інструкції та ч.5 ст. 266 КУпАП.

З цього приводу, приводить правові позиції Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, які викладений у п. 71 Постанови від 24 квітня 2020 року в справі за № 823/1022/16.

Вважає, що суд першої інстанції, прийшовши до висновку, що вона, після дослідження на вміст алкоголю з використанням апарату «Алконт01СУ-U», не висловлювала свою незгоду з висновками дослідження, не наполягала на проведенні лабораторних досліджень з використанням біологічної речовини, не врахував, що Інструкція не ставить обов`язок провести лабораторне дослідження, саме у залежність із незгодою особи з результатами, а вказує на пов`язаність таких дій, як огляд на стан сп`яніння та проведення лабораторних досліджень.

Тому, незалежно від того чи була вона згідна з результатами газоаналізатора «Алконт01СУ-U», лікар-нарколог в закладі охорони здоров`я повинен був встановити чи перебуває особа в стані алкогольного сп`яніння виключно шляхом поєднання таких дій, як огляд на стан сп`яніння та проведення лабораторних досліджень з відбором біорідини.

Як на окрему підставу для скасування постанови судді, відзначає відсутність в матеріалах справи направлення на огляд до лікарського закладу, що є ще одним додатковим підтвердженням порушення положень Інструкції.

Під час апеляційного розгляду даної справи апелянт просить надати відповідну правову оцінку листу КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» № 01-34/928 від 20 липня 2023 року, а також судовій практиці судів першої інстанції, в яких суд прийшов до висновку, що у випадку, якщо особа відмовляється від огляду на місці зупинки, такий проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я у вигляді медичного обстеження, поєднаного з лабораторними дослідженнями.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника Починка О.І., які підтримали апеляційні вимоги та надали пояснення аналогічні їхньому змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 457908 від 05 червня 2023 року водійка ОСОБА_1 в цей день о 12 годині 05 хвилин в м. Черкаси, вул. Смілянська, 44 керувала транспортним засобом Тоуоta Prado д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. В установленому законом порядку, водійка погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря нарколога, висновок №374, чим порушила вимоги п. 2.9а ПДР України.

Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, серед іншого в ньому зазначено суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами.

У відповідності до висновку КНП «Черкаського обласного наркологічного диспансеру» (далі КНП «ЧОНД») №374 від 05 червня 2023 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або передування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Надаючи оцінку цьому висновку, апеляційний суд зауважує, що основою медичного висновку з питання станів, пов`язані зі споживанням алкоголю, повинні бути дані всебічного медичного огляду. Після його завершення проводиться відбір повітря, що видихається або біологічних рідин організму для дослідження їх на наявність алкоголю.

Зазначене узгоджується з Інструкцією, а саме змістом Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який є додатком 3 до неї.

Стороною захисту не долучено до матеріалів справи копію цього Акту, який перебував в їх володінні, разом з тим за змістом цього акту, в ньому повинно бути відображено, окрім використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі, ще й опис водія, котрий проходить огляд (зовнішній вигляд, поведінку); також лікар зобов`язаний зробити дослідження вегетативно-судинні реакції, рухову сферу; вказати відомості про останнє вживання алкоголю, наявність запаху алкоголю з рота тощо.

Проте таких обставин в цій справі не встановлено.

Отже з урахуванням наведеного, слід зауважити, що лікар закладу охорони здоров`я лише провівши всі необхідні досліди, на підставі отриманих даних, робить висновок про перебування особи в стані алкогольного сп`яніння.

Водночас апеляційний суд зауважує, що згідно з приписами Інструкції проведення дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю не є неодмінними, адже такі дії обов`язкові тільки у разі дослідження на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, а також, якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.

За таких обставин. відсутність лабораторних досліджень, котрі, у даному випадку, всупереч позиції апелянта, не є обов`язковими, не свідчить, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння №374 від 05 червня 2023 року, складений з дотриманням вимог Інструкції, цебто відсутні підстави вважати його недійсним.

Також суддя районного суду, як на доказ винуватості ОСОБА_1 послався на відеозапис з нагрудних камер працівників поліції

До матеріалів справи не долучено направлення на проходження медичного освідування на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Воднораз, зі згаданого висновку лікаря вбачається, що ОСОБА_1 на медичний огляд був направлений поліцейським, котрий доставив водія до закладу охорону здоров`я.

Вказане підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського.

За таких обставин суд за наявності відповідного клопотання мав би можливість витребувати направлення на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, оформлене (заповнене) на ОСОБА_1 (згідно з Додатком 1 до пункту 8 розділу II Інструкції), яке складалось поліцейським.

Утім сторона захисту, з метою перевірки своїх доводів, своїм правом не скористалось, й таке направлення не витребувала. Вказане не свідчить, що воно поліцейським не складалось.

Всупереч доводам апелянта, апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Окрім того, доводи ОСОБА_1 , викладені в письмовому клопотанні, про можливість не накладати на неї додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, з огляду на винну особу є безпідставними.

У цій справі суддя районного суду, за результатами розгляду справи, застосовував до правопорушника стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Даний вид стягнення, що визначений законодавцем, як основний, так й додатковий є безальтернативним.

У цьому разі, загальні засади призначення адміністративного стягнення (ст. 33 КУпАП) не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення - у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Тобто у цій справі ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

У даному випадку апеляційний суд не вбачає підстав для застосування аналогії права та не накладати додаткове стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортним засобом на підставі ст. 69 КК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що для досягнення визначеної в ст.23 КУпАП мети адміністративного стягнення: виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, накладення вказаного додаткового стягнення є необхідним.

Попри позицію апелянта, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах суддів судів першої інстанції, не повинні враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Слід відзначити, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі приводить нерелевантну практику Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, оскільки в ній йде мова про розгляду справи щодо визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 вересня 2023 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук