Постанова

Іменем України

01 вересня 2023 року

смт Краснопілля

Справа № 578/1357/23

провадження № 3/578/705/23

Краснопільський районний суд Сумської області у складі головуючого судді КОСАР А. І. за участі ОСОБА_1 у статусі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянув в приміщенні суду в смт Краснопілля Сумського району Сумської області справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , смт Свеса Ямпільський район Сумська область,громадянство: України, місце проживання: АДРЕСА_1 , місце роботи (служби), посада: Державна прикордонна служба України, інспектор прикордонної служби 1 категорії - начальник групи кінологів другої прикордонної застави, штаб сержант, за фактом вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення

та установив:

З протоколу про адміністративне правопорушення СхРУ№ 120092 від 25.08.2023 випливає, що комунальне некомерційне підприємство «ЯМПІЛЬСЬКА ЛІКАРНЯ» видало 14.08.2023 штаб сержанту ОСОБА_3 Медичну довідку про тимчасову непрацездатність № 98, а саме: штаб - сержант ОСОБА_3 з 14 по 28 серпня 2023 року проходив амбулаторне лікування, та 24.08.2023 повинен був стати до роботи. 24.08.2023 останній без поважних причин у місце несення служби не прибув та до виконання своїх службових обов`язків не приступив, чим порушив вимоги статей 11,12,16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, статті 4 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, пункту 1 контракту про проходження громадянами України військової служби в ДПСУ та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі також КУпАП/ - недбале ставлення військової службової особи до військової служби в період військового стану.

На засіданні суду ОСОБА_3 суду пояснив, що дійсно у період часу з 14 по 28 серпня 2023 року він за місцем проживання проходив амбулаторне лікування. До місця несення служби прибув 24.08.2023 після 23:00 год. Їхав на власному автомобілі, по дорозі транспортний засіб зламався, на його ремонт був витрачений значний час. Не погоджується з тим, що він допустив недбале ставлення до військової служби. На службу за графіком заступив вчасно з 02:00 год. 25.08.2023.

Згідно з частиною першою статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту даної правової норми вбачається, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності тільки у разі вчинення дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог стст.245,251,252,280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною першою статті 256 КУпАП, визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення правопорушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 інкримінується недбале ставлення до військової служби, яке виразилося у тому, що останній 24.08.2023 без поважних причин у місце несення служби не прибув та до виконання своїх службових обов`язків не приступив.

До матеріалів справи додані наступні докази:протокол про адміністративне правопорушення СхРУ № 120092 від 25.08.2023; Медична довідка про тимчасову непрацездатність № 98 стосовно ОСОБА_3 ; Рапорт уповноваженої особи прикордонної служби від 25.08.2023; письмові пояснення (5) від військовослужбовців за місцем несення служби ОСОБА_3 .

Матеріалами провадження встановлено, що штаб сержант ОСОБА_3 у період часу з 14 по 28 серпня 2023 року проходив амбулаторне лікування. 24.08.2023 повинен був стати до роботи.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні настав особливий період. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався та діє до тепер.

Диспозицією частини другої статті 172-15 КУпАП, передбачена відповідальність за недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони, правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою, службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків (у зв`язку з виконанням інших покладених на неї обов`язків внаслідок нетривалої роботи на посаді та за відсутності досвіду тощо), не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним.

З наведеного вбачається, що для встановлення факту недбалого ставлення до військової служби є необхідним встановити не тільки факт невиконання військовослужбовцем певного обов`язку, але й те, що він мав місце саме внаслідок недбалості, тобто у зв`язку із тим, що особа за наявності реальної можливості виконання своїх обов`язків проявила до них байдужість та несумлінність.

Стаття 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ містить загальні обов`язки військовослужбовців.

Стаття 16 Статуту визначає, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Гурепка проти України" (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Зокрема, в даному випадку можна врахувати, що адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті мають каральний і стримуючий характер. Адміністративне правопорушення за статтею 172-15 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011, заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, заява №36673/04).

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява N 25).

Крім того, у справі "Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom" (N 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Надані суду докази, матеріали провадження, не свідчать поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого йому правопорушення, оскільки ними підтверджується лише факт перебування останнім на амбулаторному лікуванні з 14 по 23 серпня 2023 року. Щодо фактичної дати та часу прибуття ОСОБА_3 до місця несення служби, то така інформація суду не була надана, тим самим пояснення останнього матеріалами справи не спростовані.

Рапорт посадової особи є внутрішнім документом і не є доказом у розумінні статті 251 КУпАП.

Враховуючи позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 27 червня 2019 року по справі №560/751/17 (провадження № К/9901/2047/18) письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення без їх допиту у судовому засіданні є неналежними доказами. Сторони адміністративного провадження не ініціювали у цій справі допит ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у якості свідків.

Згідно зі статтею62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та додані до протоколу.

У зв`язку з чим, в матеріалах справи є лише сумніви щодо наявності вини в діях ОСОБА_3 , а відтак згідно зі статтею 62 Конституції України, суд такі сумніви повинен трактувати на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові ВС/КАС від 08.07.2020 у справі N 463/1352/16-а, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню в справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Згідно з частиною першою статті 247 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад та подія адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП.

Керуючись стст. 247, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 цього кодексу, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А. І. Косар