Справа № 694/1227/23
Провадження № 3/694/692/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

02.08.2023 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. , розглянувши матеріали, які надійшли від Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

17.05.2023 року о 17 год. 56 хв. на автодорозі м. Ватутіне - м. Звенигородка, водій керував т/з ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування даним т/з, а саме категорії «В», дане порушення вчинив повторно протягом року, чим порушив п.2.1А ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторно протягом року керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом.

ОСОБА_1 , будучи завчасно належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання неодноразово не з`являвся.

За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі правопорушника враховуючи, що ст.268 КУпАП не передбачена обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема Рішення від 03.04.2008р. справа "Пономарьов проти України", сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вказане свідчить, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним з тим, що складений відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, розглядатиметься Звенигородським районним судом Черкаської області, свідомо ухиляється від явки в судове засідання, переслідуючи мету спливу строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП, оскільки жодних доказів поважності причин його неявки в судові засідання ним суду не надано.

Також у Рішенні в справі «Пономарьова проти України» від 03.04.2008року Європейським судом з прав людини зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на вказане, враховуючи вищезазначені рішення Європейського суду з прав людини, вимоги ст. 268 КУпАП за змістом яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, не є обов`язковою при розгляді справи, вважаю за можливе розглянути дану справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних матеріалів справи.

Відповідно до змісту письмових пояснень ОСОБА_1 у протоколі зазначено, що він не навчався у автошколі, найближчим часом зобов`язується зробити посвідчення водія.

Переглядом відеозаписів, долучених до матеріалів справи, підтверджено факт зупинки працівниками поліції автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого назвався ОСОБА_1 .

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши матеріали адміністративної справи, що мають доказове значення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, встановивши фактичні обставини справи, керуючись законом та правосвідомістю, вважаю доведеною вину ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторному протягом року керуванні транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом.

За змістом ч. 1 ст. 221, ч. 1 ст. 276 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, належить до компетенції суддів районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, за місцем його вчинення.

Відповідно до змісту пп. а) п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами), передбачено, що водій механічного транспортного засобу, крім іншого, повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП України передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.

З урахуванням вказаного, крім іншого, діянням, що утворює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, яка є нормою-дефініцією для ч. 5 ст. 126 КУпАП, є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

При цьому, в ході розгляду справи не встановлено наявність обставин, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 за ч. 5 ст.126 КУпАП, зокрема вчинення ним даного адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності, у розумінні ст. 18 КУпАП, чи в стані неосудності, в розумінні ст. 20 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.

Положеннями ст. 28 КУпАП передбачено, що оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета. Порядок застосування оплатного вилучення і види предметів, які підлягають вилученню, встановлюються цим Кодексом та іншими законами України.

За змістом абз. 4 п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» не можна накладати стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Згідно матеріалів справи автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , яким 17.05.2023 року керував ОСОБА_2 не маючи права керувати транспортними засобами належить не йому, а ОСОБА_3 , у зв`язку з чим адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення даного транспортного засобу, не підлягає застосування відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак, призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

Згідно матеріалів справи достовірно невідомо чи отримував ОСОБА_1 посвідчення водія, тож застосування до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років не можливо.

З огляду на вказане, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, особу винного, який не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, неодноразово ухилявся від явки в судове засідання, не є власником автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , вважаю за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу розміром наближеним до мінімального за санкцією даної статті, 2020 (дві тисячі двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на даний час становить 34340 (тридцять чотири тисячі триста сорок) грн. без позбавлення його права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу (ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 ).

З урахуванням положень ч.ч. 1, 2 ст. 40-1 КУпАП наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 у дохід держави судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 27, 28, 33-35, 40-1, 126, 221, 245, 251, 255, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2020 (дві тисячі двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на даний час становить 34340 (тридцять чотири тисячі триста сорок) грн. без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Рахунок для оплати штрафу

(Отримувач коштів ГУК у Черкаській області/ 21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37930566, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA0023001 Код класифікації доходів бюджету 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у дохід держави в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рахунок для оплати судового збору

(Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП, до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Сакун Д.І.