КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 752/15170/23

номер провадження: 33/824/4265/2023

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю:

секретаря судового засідання - Мазурок О.С.,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Щиголя Володимира Валерійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Щиголя Володимира Валерійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 15 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 15 серпня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 грн 80 коп.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Як встановлено постановою судді,14 липня 2023 року о 14 год 33 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Мерседес», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , в місті Києві по вул. Столичне шосе, 275, не виконала вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, подану завчасно за допомогою поліцейського диска, була зупинена шляхом переслідування на патрульному автомобілі «Міцубіші». Такими діями ОСОБА_1 порушила вимоги пункту 2.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ст.122-2 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, адвокат Щиголь В.В. в інтересах ОСОБА_1 направив поштою на адресу суду першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 15 серпня 2023 року та закрити справу на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що мотивувальна частина оскаржуваної постанови не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується зібраними доказами. Зокрема, під час розгляду справи було встановлено, що на відеозаписі (з 00:00 секунд по 00:32 секунду) працівник поліції перебував обабіч дороги та тримав у руках прилад для виміру швидкості на даній ділянці дороги. Однак, на відеозаписі (починаючи з 00:33 секунди) чітко видно як зовсім інший працівник поліції, який не мав навіть теоретичної можливості виявити у діях водія ОСОБА_1 порушення ПДР, оскільки він перебував спиною до руху автомобілі по смузі, у якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 - здійснював регулювання дорожнього руху і не мав відношення до контролювання дотримання водіям обмежень дозволеної швидкості руху.

Зазначає, що суддею місцевого суду не взято до уваги пояснення поліцейського, які містяться на відео (02:01 запису ) про те, що він не зупиняв водія, а здійснював регулювання. Відтак вважає, що правовідносини у цьому випадку регулюються пункту 8.8. ПДР, згідно з яким регулювальник може подавати інші сигнали, зрозумілі водіям і пішоходам. Вказує, що жест регулювальника не відповідав жодному із описаних у пункту 8.8 ПДР, а сигнали регулювальника були не зрозумілі для ОСОБА_1 .

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась апеляційним судом належним чином. В той же час її захисник - адвокат Щиголь В.В. вважав за можливе проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Щиголь В.В., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі й просив їх задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з`ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з вимогами ст.ст.278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що даних вимог закону суддею першої інстанції дотримано не було.

При апеляційному розгляді захисник пояснив, що ОСОБА_1 бачила поліцейського, проте жест поліцейського був їй не зрозумілий. Вона зупинилась відразу після того, як побачила поліцейський автомобіль, що наздоганяв її з включеним проблисковим маячком.

Вимогами пункту 2.4 ПДР передбачено, що на вимогу поліцейського водій зобов`язаний зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

У відповідності до вимог пункту 8.9 ПДР вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Як встановлено суддею першої інстанції, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконала вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу. Свої висновки суддя обґрунтував доказами, що містяться у складеному протоколі про адміністративне правопорушення та відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Проте, такі висновки судді не ґрунтуються на матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на особу, уповноважену на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

З наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських не вбачається, що поліцейським висувалася вимога про зупинку транспортного засобу будь-яким із способів, визначених пунктом 8.9 ПДР, зокрема, за допомогою світлового диску, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, із наданого поліцейськими відеозапису вбачається, що події, які відбулись 14 липня 2023 року об 14 год 33 хв. зняті на відео з нагрудних камер поліцейських з різних ракурсів. При цьому, з відеозаписів чітко вбачається, що один працівник поліції здійснював контроль за дотриманням водіями обмежень дозволеної швидкості руху, а інший працівник поліції знаходився посередині проїзної частини на подвійній суцільній смузі дорожньої розмітки. Проте із відеозапису не вбачається, що цим працівником поліції висувалася вимога про зупинку транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_1 , будь-яким із способів, визначених у пункті 8.9 ПДР, яку суд, дослідивши, зможе констатувати подію доведеною поза розумним сумнівом.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №044792 від 14 липня 2023 року ОСОБА_1 зазначила, що жест поліцейського був не зрозумілим для водія.

Тобто, єдиними даними у протоколі, які можуть бути сприйняті як доказ, є письмові пояснення ОСОБА_1 , викладені нею власноручно.

Інших доказів, як б могли стверджувати вчинення працівником поліції дій, спрямованих на зупинку транспортного засобу за допомогою світлового диску, особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не надано.

Таким чином, вищенаведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що матеріали справи не містять і під час апеляційного розгляду не було беззаперечно встановлено та підтверджено вчинення працівником поліції дій, спрямованих на зупинку транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_1 , за допомогою світлового диску, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим пояснення ОСОБА_1 про те, що жест поліцейського був не зрозумілим для неї, не спростовуються жодними допустимими доказами.

Таким чином, суддя першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.4 ПДР та про наявність події адміністративного правопорушення, що має ознаки порушення, викладеного у диспозиції ст.122-2 КУпАП.

У відповідності до пункту 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Приймаючи до уваги обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, а також доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Голосіївського районного суду міста Києва від 15 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки судовий розгляд, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, було проведено без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст.62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга адвоката Щиголя В.В., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає задоволенню, а постанова судді Голосіївського районного суду міста Києва від 15 серпня 2023 щодо ОСОБА_1 - скасуванню, із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Щиголя Володимира Валерійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 15 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винною за ст.122-2 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення - скасувати та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ст.122-2 КУпАП за відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М. Верланов