Справа № 496/4535/22
Провадження № 3/496/83/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , не працюючий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

23.09.2022 року о 11:00 годині на а/д М-28 гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Subaru Impreza д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння а саме: порушення мови, координація рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився під відеозаписом.

Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.5 ПДР України, відповідальність за дане правопорушення передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судові засідання які призначені на 12.12.2022р., 20.03.2023р., 01.06.2023р., не з`являвся, викликався до суду судовою повісткою на адресу яка вказана у протоколі, але повернулись до суду конверти з відміткою «неправильна зазначена адреса», ніяких заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення доказана матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №505887 від 23.09.2022р., відеозаписом.

Відповідно до п. 28 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст.122, ст. 122, ч.3 ст.123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не отримував права керування транспортними засобами.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення, керуючись ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає, за необхідне застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у скоєні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В.М. Буран