Справа №333/7099/23
Провадження №3/333/2696/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., за участю потерпілої ОСОБА_1 , захисника Ковтуна В.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №448487 від 17.08.2023 року, 24.07.2023 року 20 год. 52 хв. ОСОБА_2 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї рідної сестри - ОСОБА_3 , яке виразилося у виразах нецензурною лайкою в її бік, чим могло бути завдано шкоду психологічному здоров`ю ОСОБА_3 . Порушення вчинено протягом року після накладення адміністративного стягнення, чим ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Під час судового розгляду ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, не визнав та пояснив, що він дійсно раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, та як з його рідною сестрою - ОСОБА_3 у нього склалися неприязні стосунки. Остання своїми заявами до поліції намагається виселити його з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій є він співвласником. На цей час ОСОБА_3 змінила вхідні двері у вказану квартиру, тому він проживає разом із матір`ю у селі Новопетрівка.

24.07.2023 року їхня з потерпілою матір передала продукти харчування ОСОБА_3 . Він їхав у м. Запоріжжя на автомобілі свого товариша ОСОБА_4 , тому матір попрохала його завезти ці продукти сестрі за адресою: АДРЕСА_1 . У Запоріжжі у них зламався автомобіль і він подзвонив ОСОБА_3 , щоб остання самостійно забрала продукти харчування. Потерпіла попрохала привезти продукти на таксі, за яке вона у подальшому заплатить.

Приблизно о 20 год. 30 хв. він разом із ОСОБА_5 приїхали до під`їзду, в якому на цей проживає ОСОБА_3 та він подзвонив у домофон, але сестра так і не відкрила вхідні двері під`їзду. У подальшому, він подзвонив сусідці, яка вийшла та відкрила йому двері під`їзду. Після цього, він разом із ОСОБА_5 піднялися до квартири та подзвонили безпосередньо на поверсі у вхідні двері ОСОБА_3 , яка відкривши двері до квартири пустила ОСОБА_6 , а він деякий час ще продовжував спілкуватися біля ліфту на сходинках із сусідкою.

Через деякий час і він зайшов до квартири, де мешкає сестра, з якою почалася розмова на підвищених тонах. Водночас, у той день він на сестру не кричав, нецензурною лайкою у її бік не висловлювався. Після того, як почалася сварка, він почав знімати все на свій мобільний телефон для того, щоб у подальшому довести про відсутність з його будь-яких порушень. ОСОБА_3 у свою чергу також їхню сварку також знімала на телефон. Через деякий час потерпіла зазначила, що викликає працівників поліції. У подальшому, він спустився вниз до під`їзду, де і чекав тривалий час поліцейських. Проте, останні не приїхали і він пішов до свого знайомого ночувати. Вже у нічний час йому подзвонила ОСОБА_3 та зазначила, що приїхали поліцейські, які будуть складати відносно нього протокол і просила, щоб він підійшов до неї, але він відмовився, так як вже відпочивав і було пізно.

Свій відеозапис він не може надати суду, так як не має можливості його скопіювати на будь-який флеш-носій або диск. Під час огляду відеозапису, наданого потерпілою, він дійсно задає питання малолітній дитині ОСОБА_3 , але не вважає, що цим він щось порушує.

Потерпіла ОСОБА_3 суду пояснила, що ОСОБА_2 є її рідним братом. Квартира, в якій вона проживає разом із малолітньою донькою, за адресою: АДРЕСА_1 фактично належить її діду та бабі, які вже померли. На цей час свідоцтво на отримання спадщини ні вона, ні ОСОБА_2 ще не отримали.

Приблизно з 2021 року вона разом із своєю 11-літньою дитиною почала проживати за вказаною адресою разом із ОСОБА_2 . Так як останній зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами і не має постійної роботи, ОСОБА_2 не сплачував за комунальні послуги, періодично виносив з квартири речі до ломбарду, тому з братом у неї виникали постійні сварки з приводу спільного проживання. Вона неодноразово викликала працівників поліції з метою притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. Її донька не може залишатися вдома сама, коли присутній ОСОБА_2 , так як вона його боїться. На цей час її донька є особою, яка постраждала від домашнього насильства з боку ОСОБА_2 . Наразі останній проживає разом із їхньої матір`ю у с. Новопетрівське.

24.07.2023 року її мати вирішила передати продукти харчування. Так як ОСОБА_2 їхав у м. Запоріжжя, тому останній мав би завезти їй цю передачу. Вдень 27.07.2023 року їй передзвонив ОСОБА_2 та зазначив, що автомобіль, на якому він віз їй передачу зламався. Вона запропонувала взяти таксі, за яке розрахується, та довести ці продукти харчування.

Приблизно о 20-00 того ж дня, хтось подзвонив у домофон. Її донька підняла слухавку та відразу положила, зазначивши заляканим голосом, що приїхав ОСОБА_2 . У подальшому, подзвонили у квартиру і коли вона відкрила двері, то до житла спочатку зайшов ОСОБА_7 , якому вона запропонувала випити чаю, на що останній погодився. Через деякий час до квартири зайшов ОСОБА_2 , який почав голосно розмовляти та провокувати її доньку своїми питання та висловлювався нецензурною лайкою. Дитина злякалася та почала плакати. Потім ОСОБА_2 почав знімати все на відеокамеру на свій мобільний телефон та продовжував дитині задавати питання. Вона також зняла частину спілкування ОСОБА_2 з дитиною, а потім почала заспокоювати доньку. ОСОБА_2 після того як почав знімати на відеокамеру, перестав вживати нецензурну лексику.

Враховуючи таку поведінку ОСОБА_2 , вона викликала працівників поліції. Брат про це почув та вийшов з квартири. Коли приїхали поліцейські, вона подзвонила ОСОБА_2 , щоб останній підійшов, але брат повідомив, що вже пізно, тому протокол про адміністративне правопорушення складався через певний період часу.

За клопотанням ОСОБА_2 суд допитав свідком ОСОБА_7 , який пояснив, що дійсно 24.07.2023 року його попрохав ОСОБА_2 перевезти продукти харчування з с. Новопетрівка, Запорізького району до квартири, де на цей час проживає ОСОБА_3 , на що він погодився. Водночас, у м. Запоріжжі у нього зламався автомобіль, тому він разом із ОСОБА_2 викликали таксі, на якому увечері того ж дня і привезли зазначені продукти харчування на вул. Комарова у м. Запоріжжі. Вхідні двері у під`їзд ОСОБА_3 їм не відкрила, тому ОСОБА_2 попрохав це зробити сусідку. Коли зайшли до квартири ОСОБА_3 , остання запропонувала йому випити чаю на кухні, на що він погодився. В цей час у коридорі, він чув та фактично бачив, що між потерпілою та ОСОБА_2 відбулася сварка, в ході якої останні один на одного кричали та все це знімали на відео на свої мобільні телефони. Нецензурної лайки, будь-яких погроз з боку ОСОБА_2 у бік ОСОБА_3 у той день не було, але плакала малолітня дитина ОСОБА_3 .

Захисник Ковтун В.І. після отримання пояснень від ОСОБА_2 , потерпілої та свідка ОСОБА_7 , а також дослідження матеріалів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, заявив клопотання про закриття провадження у даній справі, виходячи з такого. По-перше, поліцейськими протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 було складено без наявних на те підстав. Вину останнього не доведено належними та допустимими доказами. Про висловлювання нецензурною лайкою у бік ОСОБА_3 зазначає лише остання, інших доказів суду надано не було. По-друге, протокол про адміністративне правопорушення було складено через три тижня після подій, які у ньому зазначені. Вказаний протокол має виправлення в частині кваліфікації дій ОСОБА_2 . За таких обставин захисник вважає, що в даній ситуації притягти ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності неможливо.

Суддя, вислухавши пояснення ОСОБА_2 , потерпілої, дослідивши матеріали, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, дійшов до такого.

Санкція ч.2 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,- суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Зважаючи на характер та суворість вказаних адміністративних стягнень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП вважаю, що провадження відносно ОСОБА_2 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно, воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

У судовому засіданні були досліджені матеріали, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , а саме:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу події, згідно якого ОСОБА_3 просить органи поліції притягти до відповідальності ОСОБА_2 , який 24.07.2023 року ображав її грубою нецензурною лайкою та принижував її у присутності малолітньої дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- протокол опитування ОСОБА_3 ;

- протокол опитування ОСОБА_2 ;

- копія термінового заборонного припису стосовно кривдника від 17.08.2023 року відносно ОСОБА_2 ;

- форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства;

- копія паспорта на ім`я ОСОБА_2 ;

- два рапорти працівників поліції про виявлене адміністративне правопорушення;

- копія постанови від 09.11.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності, але з якої не вбачається, що саме ОСОБА_2 був притягнутий за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Також, судом за клопотанням потерпілої було долучено до провадження та досліджено: копію заяви про видачу обмежувального припису від 20.10.2022 року, копії специфікацій до договорів, в яких кредитодавцем вказано «Повне товариство «Ломбард» Кредитний двір ТОВ «Фортуна-2014», копії термінових заборонних приписів стосовно кривдника - ОСОБА_2 , відеозапис подій 24.07.2023 року.

Згідно ч.2 ст.173-2 КУпАП ті самі дії, вчинені особою, яка протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне із порушень, передбачених частиною першою статті 173-2 КУпАП, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

У той же час, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за № 2229-VIII.

Стаття 1 вказаного Закону визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктами адміністративних правопорушень можуть бути зокрема деліктоздатні фізичні особи, які вчинили певні правопорушення.

Згідно із частинами 2 та 3 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КпАП України, можуть бути як члени однієї сім`ї відповідно до визначеного поняття члена сім`ї у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та інші родичі та особи, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.

Нормами статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням є (проступок) протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Особа, уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно - наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали.

Інакше кажучи, саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених статтею 3 Закону України №2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Вважаю, що під час судового розгляду не підтвердилося висловлювання ОСОБА_2 24.07.2023 року нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_3 .

Про цей факт зазначає лише у своїх поясненнях потерпіла.

Єдиний свідок, який знаходився під час конфліктної ситуації у квартирі, ОСОБА_7 зазначив, що у той день ОСОБА_2 не висловлювався на адресу ОСОБА_3 нецензурною лайкою. Дослідження відеозапису, наданого потерпілою, також не підтверджує цього факту.

Під час аналізу пояснень потерпілої суд також враховує про наявність між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сталих неприязних відносин, що виникли під час спільного проживання в одній квартирі і які можуть впливати на об`єктивність пояснень потерпілої.

Сам факт звернення потерпілої до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства.

Щодо рапортів працівників поліції, котрі містяться в матеріалах справи то такі, на переконання суду не можуть бути визнані достатніми доказами по даній справі, оскільки відображають лише висновок посадової особи органу поліції за результатами проведеної перевірки. При цьому сам працівник поліції не був очевидцем події, тому його висновки не містять доказових даних. Рапорт містить лише інформацію про подію, отриману працівником поліції з повідомлення заявника.

Щодо форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, в якому рівень небезпеки оцінено як високий, то вони не можуть бути беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282).

У протоколі серії ВАВ №448487 від 17.08.2023 року мається виправлення у графі, де вказано кваліфікацію дій ОСОБА_2 .

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст. 256 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376 (далі - Інструкція № 1376).

Відповідно до приписів ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається протоколі.

Згідно вимог п.7 розділу ІІ Інструкції №1376 не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В порушення вказаних вище вимог частини 2 статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №448487 від 17.08.2023 року було складено 17.08.2023 року, тоді, як події, зазначені у ньому мали місце 24.07.2023 року і станом на дату складання протоколу уповноваженій особі, яка склала цей протокол, було відомо про особу, яка могла вчинити правопорушення, що підтверджується поданою ОСОБА_3 заявою про вчинене правопорушення 24.07.2023 року.

Складання даного протоколу про адміністративне правопорушення відбулось через значний період з моменту вчинення правопорушення та виявлення особи, яка його вчинила, тому слід вважати дії уповноваженої посадової особи непослідовними, оскільки належним було б складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення не пізніше двадцяти чотирьох годин після його виявлення та закріплення відповідних доказів про їх вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зазначені дії посадової особи уповноваженої на складання протоколу не відповідають такій складовій принципу правової визначеності як передбачуваність застосування правових норм. Суд звертає увагу на те, що дотримання цього принципу є необхідним для того, щоб виключити будь-які ризики свавілля з боку працівників поліції, якими безпідставно не було складено протокол про адміністративне правопорушення відразу після вчинення і виявлення адміністративного правопорушення.

Чинним законодавством не передбачено будь-яких випадків зволікання у часі оформлення протоколів у подібних справах, у зв`язку із чим складання протоколу через значний період часу від дати виявлення правопорушення є недопустимим та не відповідає принципу законності.

Окрім цього, в адміністративному протоколі не вказано відповідно до вимог статті 256 КУпАП прізвища, адреси свідків правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи, що також суперечить вимогам п.п.12,15 Інструкції, якими передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення пояснення свідків, що містять інформацію про правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом враховується, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі.

За наведеного, сам по собі складений щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП, не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певних діянь, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Оцінку пояснень потерпілою як доказу суд надав вище по тексту постанови.

Із врахуванням положень і тлумачень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Отже, враховуючи встановлені під час судового розгляду вказані факти та викладені вище обставини, суддя вважає, що у справі відсутні належні, достовірні та достатні докази, а також «поза розумним сумнівом», оцінивши які, можливо було б дійти до висновку стосовно винуватості ОСОБА_2 , тому є усі підстави стверджувати, що матеріалами справи не доведено, що в діях останнього є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. За таких обставин провадження і цій справі відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю.

Водночас, під час розгляду даної справи, суд, враховуючи пояснення потерпілої, свідка ОСОБА_7 та дані, отримані під час дослідження відеозапису, наданого потерпілою, встановив здійснення ОСОБА_2 24.07.2023 року домашнього насильства (психологічного) відносно малолітньої доньки потерпілої - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказане насильство виразилося у намаганні ОСОБА_2 навмисно та цілеспрямовано викликати емоційну невпевненість у малолітньої ОСОБА_8 , страх та побоювання за свою небезпеку шляхом агресивної поведінки, ставлення дитині питань у підвищеному тоні, які за своєю суті не притаманні родинним відносинам, між останніми. Зазначені дії могли спричинити шкоду психологічному здоров`ю неповнолітній ОСОБА_8 .

При цьому, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів.

Згідно з положеннями ст.6 ч.1 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Спираючись на ці положення, а також на практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 09.06.2011 р. по справі «Лучанінова проти України», від 30.05.2013 р. по справі «Малофєєва проти росії», від 20.09.2016 р. по справі «Карелін проти Росії», суддя приходить до переконання, що як і у кримінальному провадженні, так і у справі про адміністративне правопорушення, суддя, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання правопорушення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

В даному випадку протокол про адміністративне правопорушення було складено відносно ОСОБА_2 з приводу дій стосовно ОСОБА_3 .

За таких обставин, враховуючи, що суд не вправі змінити формулювання адміністративного правопорушення, тому вважаю за неможливе притягти ОСОБА_2 за дії, вчинені відносно малолітньої ОСОБА_3 у даній справі.

Водночас, на думку суду, копію вказаного протоколу необхідно направити до органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району для відома та вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 10, 173-2, 245, 247, 251, 252, 256, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.1732 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_2 - закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя Р.С. Холод