Провадження № 3/127/5155/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2023м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., здійснивши розгляд у відкритому судовому засіданні матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , передбаченого частиною другою статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Під час проведення перевірки ТОВ «Овал» встановлено, що ОСОБА_1 допустила порушення ведення податкового обліку, а саме завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за березень 2023 року на суму 160000 гривень та занижено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за березень 2023 року в сумі 160000 грн., внаслідок чого порушені вимоги пункту 200.1, абзацу б) пункту 200.4, пунктів 200.7, 200.9 статті 200 Податкового кодексу України (далі ПК).

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила. При цьому суд враховує, що про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе здійснити розгляд справ за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною другою статті 163-1 КпАП визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за те ж порушення.

В свою чергу, частиною статті 163-1 КпАП визначена відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що ОСОБА_1 допустила порушення ведення податкового обліку. Згідно з поясненнями, зазначеними у протоколі, ОСОБА_1 не заперечує порушення ведення порядку податкового обліку, пояснюючи допущення такого порушення великим обсягом роботи. Крім того, викладені у протоколі відомості підтверджуються копією акта документальної позапланової виїзної перевірки від 14.06.2023 за № 10344/02-32-07-03/32537732. Тому суд вважає, що в судовому засіданні був підтверджений факт порушення ОСОБА_1 ведення податкового обліку.

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації діяння ОСОБА_1 , суд вважає за доцільне зауважити таке.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, діяння ОСОБА_1 кваліфіковане за частиною другою статті 163-1 КпАП, за ознаками повторності.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту речення першого частини першої статті 251 КпАП випливає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому реченням другим частини першої статті 251 КпАП визначено, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Докази притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 163-1 КпАП, суду не надані, натомість така відмітка міститься у протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 24 КпАП визначені види адміністративних стягнень, статтею 33 КпАП загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, а пунктом 1 частини першої статті 284 КпАП що адміністративне стягнення накладається виключно постановою.

З огляду на викладене, аналізуючи надані суду матеріали, суд вважає, що вимоги наведених вище правових норм щодо підтвердження факту притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення діяння, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, не виконані. Саме тому суд вважає, що діяння ОСОБА_1 охоплюється складом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КпАП, за ознаками порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного примусу (стягнення), необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд враховує, що обставини, які б пом`якшували або обтяжували відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлені. Тому суд вважає за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією закону про адміністративну відповідальність у виді штрафу.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 163-1, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 5 (п`яти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят п`ять) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: