Справа № 183/901/23
№ 3/183/1465/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2023 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

01 січня 2023 року о 12 годині 55 хвилин на 159 км. траси М29 Новомосковського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «AUDI A4», н/з НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода), від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що було зафіксовано на боді камеру патрульного поліцейського, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В суд ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи. Крім того, останній достовірно знав, що стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, який направлений до суду. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду від ОСОБА_1 не надходило. Тому, на підставі ст. 268 КУпАП суддя вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_1 .

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить її підпис у протоколі, не вжила заходів для явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд вважає встановленою вину ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі таких доказів, досліджених судом: протоколу про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано факт правопорушення; рапорту інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Сисоєва І. від 01.01.2023, відповідно до якого 01.01.2023 на стаціонарному блок-посту, який розташований на 159 км. траси М29 Новомосковського району Дніпропетровської області, було зупинено автомобіль «AUDI A4», н/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який мав явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода), від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що було зафіксовано на боді камеру, відносно водія складено протокол серії ААБ № 064285 за ч. 1 ст. 130 КУпАП; відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського, продемонстрованому в судовому засіданні, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження запропонованого йому огляду, а також те, що ОСОБА_1 повідомляє поліцейським, що перед тим, як сісти за кермо автомобіля, він випив 1,5 келиха пива.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час розгляду справи судом знайшло підтвердження того, що вказані вимоги ОСОБА_1 як водієм були порушені, останній на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Доводи ОСОБА_1 , які викладені ним у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що його незаконно зупинили і почали виносити постанову, своєї вини він не бачить, із його правами він не ознайомлений, є необґрунтованими і такими, що спростовуються матеріалами справи, зокрема, відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, який триває більше години, та який було продемонстровано в судовому засіданні, на якому чітко та детально зафіксовано, як поліцейський ОСОБА_1 повідомляє причину зупинки, а саме те, що останній не зупинився на знак «Стоп», а також те, як поліцейські неодноразово роз`яснюють ОСОБА_1 , як водієві транспортного засобу, наслідки відмови від проходження огляду.

Крім того, відеозаписом зафіксовано, як ОСОБА_1 в розмові з поліцейськими повідомляє їм, що перед тим, як сісти за кермо, він випив 1,5 келихи пива, тому від огляду він відмовляється, як після роз`яснення йому наслідків такої відмови, так і підписання відповідних документів.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність досліджених судом доказів не вбачається. Тому, сукупність вищевказаних доказів засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відтак, невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення суд розцінює критично, як спосіб захисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності.

Вказані вище твердження ОСОБА_1 не спростовують факту порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, та не можуть свідчити про його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності його вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, з урахуванням наведеного, керуючись діючим законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обставин, які пом`якшують та/або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

При накладенні стягнення, суд, керуючись ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність. За таких обставин, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 повинно бути застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що у відповідності до ст. 23 КУпАП, буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а тому, з правопорушника слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Керуючись статтями 33, 34, 35, 40-1, 130, 279, 280 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17 000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 536 гривень 80 копійок.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя О.І. Гузоватий