П О С Т А Н О В А

Іменем України

29.06.2023 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П., за участю особи, відносно якої складено протокол відносно ОСОБА_1 , за участю прокурора Кошарко Ю.В., захисника Скочипець А.Б., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань у Львівській області департаменту стратегічних розслідувань Національної Поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.ст. ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 ,перебуваючи на посаді директора ТКЦ «Княжий», будучи відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів начальника управління освіти департаменту розвитку Львівської міської ради при підписанні наказу № 50 від 23.12.2022 про преміювання працівників закладу, в тому числі своєї дочки ОСОБА_2 у розмірі 8000 грн., тобто вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ( справа 465/2948/23 провадження 3/465/1829/23).

Також, ОСОБА_1 ,перебуваючи на посаді директора ТКЦ «Княжий», будучи відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», не вжив заходів, щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, при наявності суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, чим вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, при підписанні наказу № 50 від 23.12.2022 про преміювання працівників закладу, в тому числі своєї дочки ОСОБА_2 у розмірі 8000 грн., тобто вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (справа 465/2947/23, провадження 3/465/1828/23).

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дійсно підписував наказ про преміювання своєї дочки, однак список складався на всіх працівників і він не перевірив чи є у спику його дочка. Повідомлення про наявність у нього реального конфлікту інтересів в порядку ст.28 Закону України "Про запобігання корупції" не повідомив начальника управління освіти департаменту Львівської міської Ради.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Скочипець А.Б. та ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 КУпАП та ч.2 ст.172-7 КУпАП, заперечили, оскільки вважають, що в діях ОСОБА_1 відсутній прямий чи непрямий умисел, у справи матеріалах відсутні дані, якідостовірно свідчили про наявність в його діях факту приватного інтересу, його суперечності між службовими та представницькими повноваженням, і не зазначено взагалі про те, як така суперечність реально вплинула на об`єктивність та неупередженість при прийнятті рішення щодо преміювання усього колективу ТКЦ «Княжий» за підсумками року, тим більше, що таке рішення було продиктоване відповідною вказівкою посадових осіб органу управління .Підписуючи наказ № 50 від 23.12.2023 року про преміювання виконував свої посадові обов`язки згідно посадової інструкції, Статуту та чинного законодавства України, наказ стосувався лише встановлення працівникам закладу премій в межах асигнувань передбачених на оплату праці у 2022 році, нарахування премії було доручено провести головному бухгалтеру, на визначення розміру премій впливу не мав, рішення приймалося колегіально, а не одноособово, і стосувалося не тільки ОСОБА_2 , а й усіх інших працівників ТКЦ «Княжий», внаслідок чого реальний конфлікт інтересів у мене, ОСОБА_1 , був відсутній. Список працівників, яких було премійовано та розмір премій складався головним бухгалтером ТКЦ «Княжий» ОСОБА_3 за погодженням із головою профспілкового комітету ОСОБА_4 .Відсутність приватного інтересу, в свою чергу, виключає наявність реального конфлікту інтересів у особи, а відтак і склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 cm. 172-7 КУпАП. Наказ N9 50 від 23.12.2022 року про преміювання працівників ТКЦ «Княжий» жодним чином не свідчить про наявність у ОСОБА_1 , приватного інтересу, оскільки винесено у відповідності до чинного в ТКЦ «Княжий» положення про преміювання, виключно з нагоди ОСОБА_5 та новорічних свят за підсумками роботи закладу у 2022 році та стосувався всіх працівників закладу.Аналізуючи зміст складених протоколів можна стверджувати, що особою, яка склала дані протоколи, не надано у відповідності до положень ст. 251 КУпАП достатніх, допустимих та належних доказів наявності в діях ОСОБА_1 , складу правопорушень, зазначених в ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що в діях ОСОБА_1 міститься ознаки адміністративних правопорушень, що підтверджується доказами, які містияться в адміністративних справах, просив накласти на нього стягнення у виді штрафу.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, закслухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника та прокурора, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад вказаних вище адміністративних правопорушень, оскільки ОСОБА_1 ,перебуваючи на посаді директора ТКЦ «Княжий», будучи відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів начальника управління освіти департаменту розвитку Львівської міської ради при підписанні наказу № 50 від 23.12.2022 про преміювання працівників закладу, в тому числі своєї дочки ОСОБА_2 у розмірі 8000 грн., тобто вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ( справа 465/2948/23 провадження 3/465/1829/23).

Також, ОСОБА_1 ,перебуваючи на посаді директора ТКЦ «Княжий», будучи відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», не вжив заходів, щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, при наявності суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, чим вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, при підписанні наказу № 50 від 23.12.2022 про преміювання працівників закладу, в тому числі своєї дочки ОСОБА_2 у розмірі 8000 грн., тобто вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (справа 465/2947/23, провадження 3/465/1828/23). Ввчинення вказаних адміністративних правопорушень ОСОБА_1 підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення №299 від 21.04.2023 року, №300 від 21.04.2023 року, поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданнні, листом Управління освіти Департаменту розвитку Львівської міської Ради від 09.03.2023р., наказом №1090 від 01 вересня 1997р. про призначення ОСОБА_1 на посаду директора туристично-краєзавчого центру "Княжий" з 01 вересня 1997р., посадовою інструкцією ОСОБА_1 , наказом №58 від 12.10.2020р. про прийняття на роботу ОСОБА_2 на посаду методиста туристично-краєзнавчого центру "Княжий", Наказом 350 від 23.12.2022р. про преміювання працівників Туристично-краєзавчого центру "Княжзий", підписаним директором ОСОБА_6 , на зворотній стороні якого міститься перелік працівників для преміювання, в т.ч. його дочка ОСОБА_7 (п.14) - премія у розмірі 8000грн.

Суд відкидає твердження ОСОБА_1 про відсутність у нього умислу, та відповідно і складу адміністративних правопорушень, пов"язаних з корупцією, за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КАУпАП України, з огляду на те, що, будучи директором Львівського позашкільного навчального закладу туристично-краєзнавчий центр "Княжий", він повинен був знати та дотримуватись норм законодавства у діяльності цього закладу та вимог антикорупційного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.

Адміністративні матеріали складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд, у зв`язку чим підлягають об`єднанню в одне провадження з присвоєння єдиного унікального номера справи 465/2947/23.

Відповідно до ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній /відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.172-7 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена повністю.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно зі ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що на підставі ст. 36 КУпАП, з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім того, ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з особи яка притягається до відповідальності на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 36, ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Об`єднати в одне провадження справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Присвоїти об`єднаній справі №465/2947/23.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 536 гривні 80 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Суддя Мигаль Г.П.