Справа №461/5550/23
Провадження №3/461/1949/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Романюк В. Ф. за участю представника митниці Лубоцького Б.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Кірносова О.О. розглянувши матеріали, які надійшли з Львівської митниці Державної митної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Волинської області, ФОП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , серія і номер закордонного паспорта НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер невідомий,

за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України,-

встановив:

01.06.2023 р. близько 18 год. 28 хв, в зону митного контролю «червоний коридор» (контрольний талон серія TIC номер 683026) пункту пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці прибув автомобіль марки «FIAT DUCATO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням гр. України ОСОБА_1 .

В ході проведення письмового декларування, в декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, гр. України ОСОБА_1 письмово заявив, що переміщує товар: «гуманітарна допомога: сушильна машина в кількості 2 шт., пральна машина в кількості 12 шт., кавоварка в кількості 82 шт, мікрохвильова піч в кількості 14 шт, холодильник в кількості 1 шт, стілець пластиковий в кількості 4 шт. Загальна вага згідно декларації - 1850 кг. Відповідно до митної декларації гр. ОСОБА_1 , заявив, що переміщує особисті речі вагою 20 кг., порошок пральний 10 кг вартістю 2000 грн., пиво 5 літрів вартістю 500 грн., продукти харчування 30 кг. вартістю 2500 грн.

Під час огляду транспортного засобу в боксі поглибленого огляду було виявлено: сушильні машини бувші у вжитку в кількості 2 шт., пральні машини бувші у вжитку в кількості 12 шт., мікрохвильові печі бувші у вжитку в кількості 12 шт., каво машини бувші у вжитку 81 шт., холодильник бувший у вжитку 1 шт.

Відповідно до поданих гр. України ОСОБА_1 товаросупровідних документів (лист від 29.05.2023) та митної декларації, одержувачем гуманітарної допомоги зазначено Благодійна організація Благодійний фонд «ЛЮДИНА» 3 (03037, м. Київ, вул. Освіти, буд. 4, офіс 412).

Листом № 7.4/20-01/14/13787 від 02.06.2023 Львівська митниця письмово звернулась до Благодійної організації Благодійний фонд «ЛЮДИНА» 3 (03037, м, Київ, вул, Освіти, буд. 4, офіс 412), для здійснення перевірки законності ввезення вантажу «гуманітарна допомога» транспортним засобом р/н НОМЕР_2 під керуванням гр. України ОСОБА_1 . Відповідно до отриманої відповіді (листом № 02/06 від 02,06.2023 року) директор Благодійної організації Благодійний фонд «ЛЮДИНА» 3 (03037, м. Київ, вул. Освіти, буд. 4, офіс 412) ОСОБА_2 письмово повідомила про те, що не очікує жодного товару в якості гуманітарної допомоги. Додатково зазначає, що гр. ОСОБА_3 , що керував транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_2 до Благодійної організації «Благодійний фонд «Людина» не мав та не має ніякого відношення.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2022 №174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» передбачено, що на період дії воєнного стану пропуск через митний кордон України гуманітарної допомоги здійснюється за місцем перетину митного кордону України шляхом подання в паперовій або електронній формі декларації, заповненої особою, що перевозить відповідний товар (у даному випадку гр. України ОСОБА_1 ), за формою визначеною вказаною постановою Кабінету Міністрів України, без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Дії ОСОБА_1 митним органом кваліфіковано ч.1 ст.483 МК України, як такі, що спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представник адвокат Кірносов О.О. подали до суду письмові пояснення, у яких просили провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за вчинення ним порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення. В обгрунтування своєї позиції зазначили, що ОСОБА_1 у справі про порушення митних правил є водієм, відтак не є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення, оскільки подавав до митного оформлення документи, які ним не складались. Зазначають, що ОСОБА_1 усі товаросупровідні документи одержав під час завантаження вантажу у м. Вільнюс Литовської Республіки від відправника компанії «VSI Stiprus kartu».

У судовому засіданні представник Львівської митниці Державної митної служби України Лубоцький Б.І. зазначив, що у діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, яке йому інкриміноване, тому до останнього слід застосувати стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 483 МК України.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступного висновку.

За положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на відповідні суспільні відносини у сфері державної митної справи.

Згідно ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов. що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень. запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Суд встановив, що 07 червня 2023 року головним державним інспектором УБК та ПМП Львівської митниці Максим`юком Олегом Володимировичем відносно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №0679/20900/23, відповідно до якого ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, що містять неправдиві відомості щодо одержувача гуманітарної допомоги.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого частиною 1 статті 483 Митного кодексу України.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Згідно ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, -відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідальність за ч. 1 ст. 483 МК України настає у випадку вчинення дій спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

У цьому розумінні переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю може бути вчинено одним із способів, перелічених у ст. 483 МК України

Таким чином, основним безпосереднім об`єктом порушення є встановлений порядок переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані.

Необхідно враховувати, що підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, товарно-супровідні документи, дозвіл відповідних державних органів тощо.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 03 червня 2005року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості предметів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо не відповідають дійсності.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні злочину чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

З протоколу про порушення митних правил встановлено, що ОСОБА_1 подав до митного органу Декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, відправником даних товарів є VSI Stiprus kartu, P. Vileisio 18A, Vilnius, Lithuania, a отримувачем БО «Благодійний фонд Людина». Також ОСОБА_1 було надано лист звернення від БО «Благодійний фонд Людина» керівнику Львівської митниці від 29 травня 2023 року про перевезення товарів.

Таким чином, ОСОБА_1 переміщував вищезазначені товари як перевізник, що вбачається з долученої до протоколу декларації від 01.06.2023 р.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем за видом економічної діяльності - вантажний автомобільний транспорт, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до Наказу Державної служби України з питань безпеки на транспорті «Про прийняття рішень за результатами розгляду заяв здобувачів на отримання ліцензій» № 296 від 14.06.2022, ОСОБА_1 було надано дозвіл на провадження здійснення міжнародних перевезень автомобільним транспортом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, до якої приєдналась Україна 16.02.2007 року, для цілей митних та інших формальностей, які повинні бути здійснені до доставки вантажу, відправник додає до вантажної накладної необхідні документи або надає їх в розпорядження перевізника, і забезпечує його всією інформацією, якої він може потребувати. Перевізник не зобов`язаний перевіряти вірність і адекватність цих документів та інформації. Відправник несе відповідальність перед перевізником за будь-які збитки, заподіяні відсутністю, недостатністю чи невірністю таких документів та інформації, за винятком випадків незаконних дій або недбалості перевізника.

Згідно ч.2 ст.460 МК України перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Дії передбачені ч.2 ст.460МК України ОСОБА_1 , як перевізнику, у вину не ставиться.

ОСОБА_1 стверджує, що усі товаросупровідні документи; декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою; лист звернення БО «Благодійний фонд Людина» він одержав під час завантаження вантажу у Литоовська Республіці м. Вільнюс від відправника компанії «VSI Stiprus kartu».

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 , як водій-перевізник не підлягає відповідальності за переміщення товарів на підставі документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника, одержувача товару та фактурної вартості.

Звинувачення ОСОБА_1 за складеним протоколом у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушення митних правил ґрунтується виключно на отриманій відповіді від Благодійної організації Благодійного фонду «Людина» №02/06 від 02 червня 2023 року.

Водночас, у справі про порушення митних правил відсутні докази, що ОСОБА_1 мав умисел перемістити товар з приховуванням від митного контролю.

Факт існування змови між VSI Stiprus kartu, P. Vileisio 18A, Vilnius, Lithuania або БО «Благодійний фонд Людина» та ОСОБА_1 на переміщення товарів через митний кордон України у незаконний спосіб із приховуванням від митного контролю по справі не відслідковується.

З врахуванням наведеного вбачаються підстави вважати, що належні, достатні, допустимі і достовірні докази, які поза розумним сумнівом доводили б винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення, який в цій справі не є відповідальною особою за декларування, а є перевізником, по справі не зібрані.

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відтак, визначити факт вчинення кримінального злочину вправі лише суд, у провадженні якого перебуває відповідне кримінальне провадження за результатом досудового розслідування за процедурою, визначеною Кримінальним процесуальним кодексом України.

Внесення до документів неправдивих відомостей, виготовлення підроблених документів чи використання підроблених документів згідно Кримінального Кодексу України є кримінально-караними діяннями.

В матеріалах справи відсутній вирок національного суду, яким би було притягнуто ОСОБА_1 чи іншу особу, яка виготовила підроблені документи, що були предметом митних процедур.

Конституційна презумпція невинуватості зобов`язує зробити висновки, що доки підроблення документів не буде встановлено вироком суду, який набрав законної сили, такі документи вважаються непідробленими та дійсними.

Оцінка судом по справі про порушення митних правил ознак і складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України, виходить за межі компетенції суду та предметної юрисдикції. Тільки за результатом кримінального процесу, чітко визначеного КПК України, можливо надати об`єктивну оцінку обставинам, на які покликається митний орган, та в ході якого би могли проводитись всякого роду судові експертизи документів та допити осіб, які могли бути причетними до виконання підроблених документів.

У зв`язку із цим відсутні достатні та обґрунтовані підстави вважати про умисність дій ОСОБА_1 на подання митному органу документів, які б містили неправдиві відомості чи підроблених документів.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази підтверджують відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, оскільки склад правопорушення, існує тільки за наявності об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (постанова Верховного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.)

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

Відтак, суд погоджується із доводами представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кірносова О.О. про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного кодексу Україні, оскільки посадовою особою Львівської митниці не доведено належними і допустимими доказами факту вчинення вказаного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, аналізуючи вищевикладені обставини та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним у ст. 62 Конституції України, вважає що митним органом не було надано достовірних доказів на підтвердження вини особи та її винність не доведена, що є підставою для закриття провадження по справі, через відсутність складу адміністративного правопорушення, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.243 МК України, у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення витрати органу доходів і зборів на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів власником цих товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою не відшкодовуються.

Згідно ст. 283 КУпАП України, постанова по справі повинна містити, зокрема, вирішення питання про вилучені речі і документи.

Враховуючи, що провадження по справі підлягає закриттю, товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил, слід повернути власнику або уповноваженій ним особі у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст.247, 251, 252, 255, 283 КУпАП,ст.53, 54, 55, 196, 198, 243, 334, 458, 483, 527, 528 МК України, суд, -

постановив:

Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за вчинення нею порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, закрити у зв`язку з відсутністю складу і події зазначеного правопорушення.

Вилучений, згідно протоколу про порушення митних правил №0679/20900/23 від 07.06.2023 р. товар, - повернути ОСОБА_1 .

Постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова, особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.Ф. Романюк