Справа № 157/629/22 Провадження №33/802/406/23 Головуючий у 1 інстанції:Антонюк О. В.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю ОСОБА_1 , її захисника Лавренчука О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Лавренчука Олександра Володимировича на постанову судді Камінь-Каширського районного судуВолинської області від 09 травня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , фізичну особу-підприємця, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 536 грн. 80 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 24 травня 2022 року о 09 год. 30 хв. в м.Камінь-Каширськ по вул.Воля керувала автомобілем марки "Кіа Соренто", державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини) і відмовилася у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, та відповідно вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із таким судовим рішенням захисник ОСОБА_1 - адвокат Лавренчук О.В. подав апеляційну скаргу в якій вищевказану постанову судді вважає необґрунтованою та незаконною. Зазначає про те, що суд першої інстанції 09 травня 2023 року розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 та його як захисника, хоча ним подавалось клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із погіршенням стану здоров`я та перебування на амбулаторному лікуванні із зазначенням надання доказів з цього приводу пізніше, так як паперовий листок непрацездатності в даний час не проводиться. Його непрацездатність підтверджено листком непрацездатності №62НХ-КМ4В-Е598-9Е35 від 09.05.2023. На лікуванні він перебував по 16.05.2023 включно, а тому відмова в задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи є цілком безпідставною. Вказує також про те, що 09.05.2023 за його клопотанням було заплановано дослідження відеозапису як доказу в справі і допит свідків. При цьому, його довіритель ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, так як доручила представляти її інтереси йому як захиснику. А тому, вважає, що суд розглянувши справу у його відсутності порушив права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя.

Окрім того зазначає, що не дослідження доказів та відсутність допиту свідків спричинило постановлення завідомо неправомірного судового рішення, оскільки заявлені свідки були присутні при зупинці транспортного засобу та вказані в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, який було складено на місці зупинки транспортного засобу, а наявні матеріали справи не містять письмових пояснень таких свідків.

Також вважає суперечливими відомості щодо огляду ОСОБА_1 у медичному закладі, оскільки лікарем було надано суперечливі матеріалам пояснення. Зокрема, лікар пояснила, що ОСОБА_1 дійсно мала ознаки алкогольного сп`яніння, однак разом з тим їй безпідставно було відмовлено у відібранні крові для аналізу, хоча вона на цьому наполягала з метою встановлення істини, так як електронний прилад вже показав неправдивий показник.

Посилаючись на вищевикладене, захисник просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Водночас, апелянт у поданому клопотанні ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення від 09.05.2023 з посиланням на те, що справу було розглянуто у його відсутності коли й постановлено судове рішення, хоча він просив слухання справи відкласти з поважних причин (перебування на лікуванні). Апеляційну скаргу до суду було подано 19.05.2023, тобто в 10-денний строк, як це передбачено ст.294 КУпАП. Проте, постановою судді Волинського апеляційного суду від 31.05.2023 апеляційна скарга повернута з причин відсутності в ордері його повноважень як захисника на представлення інтересів ОСОБА_1 саме у Волинському апеляційному суді, що помилково не було ним зазначено. Отримавши цю постанову апеляційного суду 07.06.2023, ним в цей же день подано апеляційну скаргу вдруге, а також додано документи про представництво ОСОБА_1 . А тому, вважає, що строк апеляційного оскарження судового рішення було пропущено з поважних на те причин.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши захисника ОСОБА_1 - адвоката Лавренчука О.В., який скаргу підтримав з підстав викладених у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Апеляційний суд вважає, що враховуючи доводи апелянта слід поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки, як встановлено судом, він фактично пропущений з поважних на те причин.

У поданій апеляційній скарзі апелянт Лавренчук О.В. вказує про порушення судом першої інстанції права на захист ОСОБА_1 з посиланням на те, що справу щодо останньої було розглянуто у його відсутності, хоча він подавав до суду клопотання про відкладення розгляду через неможливість прибути до суду з поважних на те причин.

Однак, такі його доводи судом до уваги не беруться з огляду на таке.

За положеннями ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Дана вимога Закону та роз`яснення ПВСУ в повному обсязі суддею першої інстанції при розгляді справи були дотримані.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи щодо ОСОБА_1 в період з 02.06.2022 (дата надходження до суду) по 09.05.2023 (дата постановлення судового рішення) неодноразово (11 разів) відкладався і майже усі рази за клопотанням захисника.

Окрім усіх інших відкладень судових засідань слід вказати про таке.

Дана справа слухалась 13 квітня 2023 року і в цей день захисник Лавренчук О.В. був присутній в судовому засіданні в режимі відеоконференції. В цей день справу відкладено на 11:00 год. 09.05.2023 і про це Лавренчук О.В. був обізнаний.

Про дату засідання - 09.05.2023 належним чином обізнаний була і ОСОБА_1 , що стверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Як було встановлено дата 09.05.2023 попереднього була узгоджена із захисником Лавренчуком О.В. в судовому засіданні, яке відбулось 13 квітня 2023 року.

Проте, вже 09.05.2023 о 09:32 год. захисник Лавренчук О.В. електронною поштою надіслав клопотання про відкладення розгляду справи в цей день на іншу дату з посиланням на те, що він не може взяти участь у розгляді справи через погіршення стану здоров`я та перебування на амбулаторному лікуванні і при цьому, вказав, що докази надасть пізніше.

09 травня 2023 року суд першої інстанції таке клопотання Лавренчука О.В. відхилив і розглянув справу у його відсутності та належним чином повідомленої ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів, які вважав достатніми для доведеності вини останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та постановив судове рішення.

Суд першої інстанції вважав за можливе розглянути справу у відсутності вказаних осіб, оскільки Лавренчук О.В. в день розгляду справи - 09.05.2023 подаючи клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість прибуття до суду не подав до суду будь-яких доказів з цього приводу. Також про причини неявки не повідомила суд і ОСОБА_1 , а також не клопотала про відкладення справи через поважність причин. Враховано судом було і те, що справа тривалий час, тобто з 02.06.2022 перебуває у провадженні суду та неодноразово відкладалась з різних причин, майже кожен раз за клопотаннями сторони захисту.

З такою позицією суду першої інстанції повністю погоджується і апеляційний суд, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, судом було вжито усіх необхідних передбачених законодавством заходів щодо недопущення порушення права на захист ОСОБА_1 та не обмеження її у праві на доступ до правосуддя, оскільки суд першої інстанції неодноразово відкладав розгляд справи за клопотаннями сторони захисту.

Слід також зазначити про те, що захисник Лавренчук О.В. доказів поважності неможливості прибуття в судове засідання 09.05.2023 не подав також і до апеляційного суду, хоча про непрацездатність вказував в апеляційній скарзі.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції жодним чином не було порушено прав ОСОБА_1 при розгляді справи у її відсутності або ж відсутності її захисника, якому було надано право представлення інтересів.

Таким чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході розгляду справи щодо незаконності судового рішення з посиланням на порушення права на захист ОСОБА_1 жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції в цій частині, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ним адміністративної відповідальності чи адміністративного стягнення шляхом закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП, - у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Водночас, сторона захисту вказує про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, проте такі доводи до уваги судом не приймаються з врахуванням наступного.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №230765 від 24.05.2022 вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Пунктом 2.9а ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає: 1) у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 2) або ж у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, її вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №230765 від 24.05.2022, за змістом якого ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини) відмовилася від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку. Дані обставини зафіксовані на боді-камеру працівника поліції. Від надання пояснень вона відмовився. Окрім того, у протоколі зазначила, що ознайомлена, згідна та підписала його;

- чеком спеціального технічного приладу «Драгер Алкотест 6820», актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та направленням на огляд водія в медичний заклад від 24.05.2022, з яких вбачається, що ОСОБА_1 на місці зупинки пройшла огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу і його результат становив - 1,00%. З цим вона не була згідною та погодилась на проходження медичного огляду, куди і була доставлена;

- висновок КНП «Камінь-Каширська ЦРЛ» від 24.05.2022 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовилась від проходження медичного огляду;

- відеозаписами з боді-камери працівника поліції, на яких зафіксовано події, викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах окрім іншого, зафіксовано факт зупинки транспортного засобу, а також те, що після зупинки, ОСОБА_1 як водію транспортного засобу, який мав ознаки алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що вона погодилась та пройшла такий за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер Алкотест 6820» і його результат становив - 1,00% алкоголю. З таким результатом ОСОБА_1 не погодилась та виявила бажання пройти огляд в медичному закладі, куди і була доставлена працівниками полії. Вже в медичному закладі ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду. Після цього, був складений протокол про адміністративне правопорушення, а також проведено ОСОБА_1 з його змістом.

Також вина ОСОБА_1 доводиться і пояснення свідка ОСОБА_3 - лікаря, яка проводила огляд і, яка допитувались судом першої інстанції. Вона пояснила, що при проведенні огляду ОСОБА_1 в останньої були виявлено запах алкоголю з порожнини рота, наявність анамнезу алкоголю і при цьому, сама ОСОБА_1 вказувала, що вживала алкоголь напередодні. Проте, вона відмовилась від проходження огляду на газоаналізаторі «Драгер», а тому вона не могла зробити однозначний висновок про стан її алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає пояснення цього свідка цілком прийнятними в тій частині, що вони підтверджують факт відмови ОСОБА_1 у проходженні медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, є належним та допустимим доказом у справі.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто у відмові особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на неї безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд вважає, що пояснення допитаного в ході апеляційного розгляду справи свідка сторони захисту ОСОБА_4 жодним чином не спростовують винуватості ОСОБА_1 у вчиненні згаданого адміністративного правопорушення, оскільки вона фактично вказала на ті ж обставини, що викладені у протоколі. Окрім того, свідок вказала про те, що ОСОБА_1 було відмолено у заборі крові з посиланням лікаря на те, що не було ДТП.

Апеляційний суд повністю погоджується із доводами місцевого суду про безпідставність посилань сторони захисту як на підставу недійсності проведеного огляду ОСОБА_1 на те, що їй в медичному закладі було відмовлено у відборі крові для встановлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки законодавством України і зокрема, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОз України №1452/735 від 09.11.2015, не передбачено обов`язку лікаря відібрання біологічного середовища або крові при проведенні огляду особи водія. Відповідно до цієї Інструкції біологічне середовище або кров обов`язково відбирається у томі разі коли водій - учасник ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.

Тому апеляційні доводи в цій частині є цілком неприйнятними.

Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 будь-яким чином адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить сторона захисту, апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокату Лавренчуку Олександру Володимировичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Камінь-Кашисрького районного суду Волинської області від 09 травня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Лавренчука Олександра Володимировича залишити без задоволення, а постанову судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09 травня 2023 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк