Провадження № 3/734/1269/23 Справа № 734/1951/23
ПОСТАНОВА

іменем України

21 липня 2023 року смт. Козелець

Козелецького районного суду Чернігівської області під головуванням судді Бараненка С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Козелець справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №160821 від 12.05.2023 року, 12.05.2023 року о 23 год. 38 хв. на а/д Київ-Літки-Літочки-Кіпті, 63 км, водій керував автомобілем Dacia Duster, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» ARPC-0265. Огляд позитивний 0,80‰, тест №296 від 12.05.2023 року. Дана подія фіксувалася на службову БК NC 212416, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисник адвокат Лущик О.М. в судове засідання не з`явилися до суду надійшли письмова заява про розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і захисника та письмове пояснення ОСОБА_1 і клопотання захисника - адвокат Лущик О.М. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ВП № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області до суду, крім протоколу про адміністративне правопорушення, надано: відеозапис до протоколу про адміністративне правопорушення; довідку поліцейського СРПП відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапорт поліцейського СРПП відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області; розписку ОСОБА_1 про те, що з вимогами ст. 266 КУпАП ознайомлений та зобов`язується т/з не керувати.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яке посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку за законом передбачено адміністративну відповідальність. Це, - насамперед дія або бездіяльність, що за наявності певних ознак розглядається законом як порушення встановлених правил поведінки громадян у певних сферах громадського життя.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП - обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» №9 від 01.11.1996 року, докази повинні визнаватися здобутими незаконним шляхом, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини, встановленого кримінально - процесуального законодавства або не уповноваженою на те особою, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №160821 від 12.05.2023 року, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 12.05.2023 року о 23 год. 38 хв. на а/д Київ-Літки-Літочки-Кіпті, 63 км, керував автомобілем Dacia Duster, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» ARPC-0265. Огляд позитивний - 080‰, тест №296 від 12.05.2023 року. Дана подія фіксувалася на службову БК NC 212416, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено 12 травня 2023 року о 23 годині 59 хвилин за відсутності свідків. Подія фіксувалась на службову бодікамеру. Так зазначено в протоколі.

Відповідно до ст. 3 Конституції України ОСОБА_2 , її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Тобто, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України». П. 33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

У рішенні ЄСПЛ «Гурепка проти України» від 08.07.2010, Суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції та, відповідно, й ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції. Крім того, у п. 21 рішення «Надточій проти України» від 15.05.2009, Суд зазначає, що (український) Уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, - є частиною національного законодавства України.

Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Тому, суд вбачає необхідність розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, як обвинувачення за вказаною правовою нормою, з усіма гарантіями, закріпленими в ст. 6 Конвенції та ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у письмовому поясненні по суті адміністративного порушення пояснив, що у вечері 12 травня 2023 року, в темну пору доби повертався на автомобілі, керуючи ним, алкогольних напоїв, сідаючи за кермо, не вживав. Їдучи по дорозі, він автомобіль патрульних працівників поліції не бачив, а потім, коли позаду побачив їдучий автомобіль і вказівку зупинитись зупинився. Працівники поліції запропонували йому надати документи для огляду, він надав, і в подальшому в розмові, не вказуючи причину, працівник поліції запропонував пройти йому огляд на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки. Достовірно знаючи, що алкогольних напоїв він не вживав, він погодився і йому надали прилад для проведення огляду, він здійснив вдих через трубочку і результат приладу видав 0,80 проміле. Працівник поліції одразу йому повідомив про те, що буде складений адміністративний протокол. В нього не запитали, чи згоден він з результатами такого огляду, і якби запитали, він би пояснив, що не згоден цілком з таким результатом і поїхав би для медичного огляду до лікаря. Коли вже складали матеріали, він запитав, чи потрібно, якщо не згоден з таким оглядом поїхати до лікарні, йому працівники поліції повідомили що не потрібно. Коли ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи та оглянувши відеозапис побачив, що він цілком не в повному обсязі, і безпосередньо коли складають і він підписує документи такого відео не має. У протоколі написав, що вину визнає, бо йому так порадили працівники поліції. Винним себе у тому, що керував в стані алкогольного сп`яніння не визнає, жодного разу йому не повідомили про те, які в нього ознаки алкогольного сп`яніння. Якби йому про такі ознаки повідомили, він би обов`язково цьому заперечив. Крім того, самі працівники поліції йому сказали «що ми ж не говорим про те, що ви п`яний, однак огляд пройти треба». До лікувального закладу його не направляли, направлення для проведення медичного огляду не виписували.

Відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Розділ ІІ даної Інстукції визначає: Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, згідно до п. 4. огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Відповідно до п. 7 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складено без дати проведення такого огляду, у графі «огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками» - зазначено алкогольного сп`яніння, жодних ознак працівниками поліції, як того вимагають вимоги Закону, не зазначено, у графі «свідки огляду» - зазначено адресу свідка 1, без зазначення П.І.Б., що цілком не підтверджується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом до протоколу про адміністративне правопорушення. Роздруківка чеку драгер не містить інформації до якого протоколу про адміністративне правопорушення від проведений, направлення для проведення огляду в закладі охорони здоров`я до матеріалів справи не долучено, працівниками поліції не надавалось.

Крім того, згідно п. 4, 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 18.12.2018 року за № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Всупереч вимог вказаних положень відеозапис БК NC 212416 є не безперервним та на ньому не зафіксовано весь процес оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, тому вказаний відеозапис не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Рапорт працівника поліції, що міститься у матеріалах справи, не зазначений як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №160821 від 12.05.2023 року у графі "до протоколу додаються" і не може слугувати документом, який свідчить про наявні ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки в акті огляду такі ознаки не зазначені, а наявний відеозапис не підтверджує такого факту, як порушення координації руху, порушення мови, оскільки ОСОБА_1 спілкується з працівниками поліції у звичайному тоні, відсутні будь-які порушення координації рухів та відсутні його пояснення про те, що вживав алкоголь та сів за кермо.

Згідно відповіді на адвокатський запит вих. №4747 від 12.07.2023 року, а також це підтверджується і роздруківкою сервісної книжки до даного приладу, останнє калібрування приладу Dr?ger ALCOTEST6820 відбулося 27 травня 2022 року, дата проведення огляду даним приладом 12 травня 2023 року, тобто прилад у використанні майже рік, згідно технічних даних дрейф чутливості визначено як типовий 0,4% показання на місяць, також визначена і похибка приладу у діапазоні вимірювання від 0,4 проміле до 5,00 проміле як +- 10 %.

Відповідно до норм ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Наведені вище факти, свідчать про те, що не можуть бути доказом вини в розумінні ст. 251 КУпАП, дані про стан сп`яніння, які отримані з застосуванням приладу, використаного не відповідно до вимог інструкції з використання спеціального технічного засобу, а також не відповідно до вимог та порядку проведення огляду особи, на стан алкогольного сп`яніння, як того вимагають вимоги ст. 266 КУпАП, а тому не відповідають критеріям належності та допустимості.

Так, з огляду на викладене, наявні в матеріалах справи докази не можуть бути визнані належними та допустимими доказами на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Така ж позиція встановлена і в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

За наведених вище обставин, аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки винуватість останнього у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена та не підтверджена належними і допустимими доказами, що унеможливлює притягнення останнього до адміністративної відповідальності, тому справа підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 247, 251, 252, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області С.М. Бараненко