Справа № 127/8490/23
Провадження № 3/127/2465/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2023 о 01.03 год. по вул. Київська, 45 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, однак від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав і суду пояснив, що він автомобілем не керував. Він вдень поїхав на святкування у «Гостевію» і домовився, що ввечері приїде ОСОБА_2 і забере його. Ввечері ОСОБА_2 приїхав за ним. Оскільки передні пасажирські дверцята не працювали, він зайшов у автомобіль через дверцята водія. Під час руху ОСОБА_2 повідомив, що позаду рухається автомобіль поліції та почав нервувати, оскільки не взяв з собою документи на право керування транспортним засобом. У подальшому поліцейські увімкнули проблискові маячки, ОСОБА_2 зупинився і він через дверцята водія вийшов до поліцейських. Працівники поліції почали чинити на нього тиск.

Про зміст протоколу він дізнався наступного дня, у його присутності протокол складений не був. Йому не повідомили, чому вважають, що він був водієм автомобіля.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що вдень до нього подзвонив ОСОБА_4 , щоб він ввечері приїхав у «Гостевію» та забрав його. Ввечері він на автомобілі матері ОСОБА_1 приїхав у ресторан і забрав ОСОБА_1 , який потрапив у салон автомобіля через дверцята водія, пояснивши, що передні пасажирські двері не працюють. У подальшому, коли він був за кермом автомобіля, що належить матері ОСОБА_1 , і їх зупинила поліція. Він надав ОСОБА_5 можливість вийти з автомобіля, помінявшись з ним місцями. Під час розмови з поліцією у ОСОБА_1 виник з ними конфлікт, тому він подзвонив ОСОБА_6 , щоб той приїхав на місце зупинки.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 18.03.2023 він разом зі ОСОБА_8 та іншими знайомими був у «Гостевії». Приблизно опівночі за ними приїхали водії, щоб їх забрати додому. За ОСОБА_8 приїхав ОСОБА_2 на автомобілі марки Mitsubishi. ОСОБА_4 через дверцята водія сів на переднє пасажирське сидіння, а дівчина на заднє і вони поїхали. Через деякий час до нього подзвонив ОСОБА_2 і повідомив, що їх зупинила поліція, після чого між поліцією та ОСОБА_8 виник конфлікт. Коли він приїхав поліцейські активно конфліктували зі ОСОБА_9 . Зі слів ОСОБА_10 йому відомо, що у того не було посвідчення водія, тому він після зупинки поліцією надав ОСОБА_5 можливість вийти з автомобіля через дверцята водія.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він працює механіком і автомобіль Mitsubishi був у нього на діагностиці, а у подальшому на технічному обслуговуванні. З-поміж іншого у автомобіля була виявлена несправність блока замка дверей та замка передньої пасажирської дверки, а також «лягушки» гальм, у зв`язку з чим стоп-сигнали горіли постійно. Одразу необхідних запчастин не було, тому автомобіль відремонтували після того, як необхідні запчастини були придбані.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , допитаних за клопотанням захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 КпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту речення першого частини першої статті 251 КпАП випливає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому реченням другим частини першої статті 251 КпАП визначено, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З диспозиції статті 130 КпАП випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Такими ознаками, як слідує з наведеної Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З наданих суду матеріалів випливає, що 19.03.2023 о 01.03 год. по вул. Київська, 45 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, однак від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився.

Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів передбачені пунктом 3 розділу І Інструкції як підстава для направлення водія транспортного засобу для проходження огляду на стан сп`яніння.

На підтвердження наявності у ОСОБА_1 ознак правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення надані направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Направлення), рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 4 БУПП у Вінницькій області Регуша В. (далі Рапорт) та диск із записами з нагрудних камер поліцейських (далі Запис).

ОСОБА_1 , його захисник в судовому засіданні заперечували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. На підтвердження своєї позиції ОСОБА_1 та його захисник посилались на показання вищезазначених свідків, а також захисник надав суду дефектний акт від 16.03.2023 (далі Дефектний акт) та акт виконаних робіт від 25.02.2023 (далі Акт).

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 та його захисника в частині того, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Як суд зазначив вище, ОСОБА_1 , його захисник, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в судовому засіданні посилались на ту обставину, що передня права (пасажирська) дверка автомобіля марки Mitsubishi була у неробочому стані, у зв`язку з чим ОСОБА_1 був змушений потрапити у салон автомобіля через дверцята водія. На підтвердження зазначеного ОСОБА_1 надав суду Дефектний акт та Акт. Разом з тим, суд вважає за доцільне зауважити, що показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в частині місця, куди при виїзді з ресторану «Гостевія» сів ОСОБА_1 не узгоджуються між собою. Крім того, з оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що на момент здійснення зупинки автомобіля марки Mitsubishi (такий момент зафіксований на другому відео) за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1 . Оглянутий в судовому засіданні Запис не містить відомостей, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 та особа чоловічої статі, яка сиділа на передньому пасажирському сидінні вживали заходів для обміну місцями перелазили з сидіння на сидіння. Крім того, як слушно зауважив захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з моменту зупинки автомобіля марки Mitsubishi до моменту, коли ОСОБА_1 показав посвідчення працівника правоохоронного органу пройшло 9 секунд.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні посилався на ту обставину, що оглянуті судом Записи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони фрагментарні. Оцінюючи зазначені доводи захисника, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів регламентований розділом ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 за № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за № 28/32999 (далі Інструкція 1026).

Зокрема, згідно з пунктом 5 розділу ІІ Інструкції 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Відповідно до пункту 1 розділу VII Інструкції 1026 під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.

Зі змісту пункту 1 розділу VIII Інструкції випливає, що вивантаження відеозаписів з карт пам`яті портативних відеореєстраторів та відеореєстраторів, установлених на службових транспортних засобах, БпЛА, на сервер зберігання відеозаписів здійснюється шляхом приєднання карти пам`яті до спеціального обладнання в автоматичному режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення або в інший спосіб, визначений виробником до такого сервера.

При цьому суд вважає за доцільне зауважити, що порядок огляду на стан сп`яніння регламентований статтею 266 КпАП.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 266 КпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з частиною другою статті 266 КпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Зі змісту частини третьої статті 266 КпАП випливає, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Отже, сукупний аналіз наведених вище норм свідчить про те, що запис має бути здійснений безперервно, однак наведені вище норми не містять застережень в частині того, що наслідком недотримання вимог щодо безперервності запису є недійсність відомостей, які зафіксовані на записі. Натомість суд вважає, що відомості, які містяться на Записі, мають бути оцінені у сукупності з іншими доказами, які надані суду.

Отже, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні був підтверджений факт керування ОСОБА_1 автомобілем на час здійснення його зупинки працівниками поліції. Суд дійшов до такого висновку, оскільки показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_7 і власне ОСОБА_1 щодо розташування ОСОБА_1 у зазначеному автомобілі не узгоджуються між собою і були спростовані оглянутим у судовому засіданні Записом. При цьому посилання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на Дефектний акт та Акт, на переконання суду, не може бути підставою для спростування відомостей, які зафіксовані на Записі.

Оцінюючи доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо недотримання порядку огляду на стан сп`яніння, суд вважає за доцільне зауважити таке. Як суд зазначив вище, порядок такого огляду регламентований статтею 266 КпАП та Інструкцією в частині, що не суперечить приписам статті 266 КпАП.

З оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що ОСОБА_1 були названі виявлені у ного ознаки алкогольного сп`яніння, які передбачені пунктом 3 розділу І Інструкції, як підстава для проведення його огляду згідно з частиною першою статті 266 КпАП. З оглянутого в судовому засіданні Запису також випливає, що ОСОБА_1 від проходження такого огляду, як на місці зупинки керованого ним транспортного засобу (частина друга статті 266 КпАП), так і в закладі охорони здоров`я (частини третя статті 266 КпАП) відмовився, наслідки такої відмови йому були роз`яснені. Суд також враховує, що ОСОБА_1 та його захисник у судовому засіданні посилались на ту обставин, що протокол про адміністративне правопорушення не був складений у присутності ОСОБА_1 . Однак такі твердження не узгоджуються з наданими суду матеріалами справи. Зокрема, як випливає з наданих суду матеріалів, ОСОБА_1 від підписання та отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення відмовився. Зазначена обставина підтверджена відміткою у протоколі про адміністративне правопорушення та Записом.

При цьому суд вважає за доцільне зауважити, що частиною третьою статті 256 КпАП визначено, що у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Отже, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що правові підстави для визнання результатів огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння згідно з приписами частини п`ятої статті 266 КпАП відсутні.

З огляду на викладене суд вважає, що в судовому засіданні був підтверджений факт керування ОСОБА_1 19.03.2023 о 01.03 год. по вул. Київська, 45 в м. Вінниці автомобілем марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Суд також вище зауважив, що правові підстави для визнання результатів його огляду на стан сп`яніння, за результатами якого складений акт огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, відповідно до приписів частини п`ятої статті 266 КпАП відсутні.

Отже, суд вважає, що дії ОСОБА_1 за зазначеним фактом охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення нею нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує таке.

Згідно з наданими суду матеріалами справи ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху притягнутий не був. Разом з тим, санкцією закону про адміністративну відповідальність, зокрема частиною першою статті 130 КпАП, безальтернативно вставлені такі види стягнення як штраф та позбавлення права керування транспортними засобами. Саме тому суд вважає за доцільне застосування до ОСОБА_1 зазначені стягнення.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон № 3674-VI) у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: