ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/378/23 Справа № 709/470/23 Категорія: ст.124, ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Романова О. Г. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №709/470/23 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Чорнобаївського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Орла С.І., -

в с т а н о в и л а:

Постановою Чоробаївського районного суду Черкаської області від 26 травня 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно визначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.; постановлено стягнути на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 гривень.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 16 квітня 2023 року о 19:15 год. в с. Іркліїв по вул. Київській керував транспортним засобом «BMW 320D», д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Mercedec Benz 210D», д.н.з. НОМЕР_3 , біля будинку по вул. Київська, 14, с. Іркліїв. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Він же, 16 квітня 2023 року о 19:15 год. на автодорозі Н08 по вул. Київська, 14, в с. Іркліїв, Золотоніський район, Черкаська область, керував транспортним засобом «BMW 320D», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП та в медичному закладі відмовився під відеозапис у встановленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її в частині визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.130 КУпАП незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, представник ОСОБА_1 адвокат Орел С.І. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26.05.2023 в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі ст.247 КУпАП, в іншій частині постанову суду залишити без змін.

Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що в постанові суд не зазначив мотивів відхилення показів потерпілого ОСОБА_2 , та не надав правової оцінки тому факту, що останній підтвердив, що ОСОБА_1 після ДТП перебував в стресовому стані, та від нього не було чути запаху спиртного, а також бачив, як останній промивав рану на руці пивом та забинтовував її. Вказує, що суд не взяв до уваги покази самого ОСОБА_1 , про те, що після ДТП він перебував в стресовому стані, спиртного не вживав, травмував руку, і в зв`язку з тим, що не було води, щоб промити рану, він помив її пивом.

Вважає, що відеозапис події, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення від 16.04.2023 , складений інспектором СРПП ВПД №2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області Тарасенком А.А. , не може вважатися належним доказом, оскільки він не містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото та відеофіксацію.

На думку апелянта працівники поліції допустили порушення вимог ст.265-1, 265-2 КУпАП, оскільки не вилучили посвідчення водія та автомобіль, чим підтвердили факт, некерування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Обгрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт послався на КУпАП, Конституцію України, інші нормативно-правові акти, об`ємно викладаючи їх зміст.

Заслухавши думку представника ОСОБА_1 адвоката Орла С.І., який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, та просив їх задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку

посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 16 квітня 2023 року серії ААД № 348713; даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 травня 2023 року; даними письмових поясненнях ОСОБА_1 від 16 квітня 2023 року; даними відеозапису з місця події; даними пояснень працівника поліції (як особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення) ОСОБА_3 , наданих у судовому засіданні, який підтвердив, що на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 категорично відмовився.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і стороною захисту суду апеляційної інстанції не надані.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що винесена постанова прийнята з порушенням як норм процесуального права , так і неправильним застосуванням норм матеріального права, не заслуговують на увагу, оскільки в суді апеляційної інстанції не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Так, згідно п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ст.130 КУпАП.

Як вбачається з диску з відеозаписом події від 16.04.2023 за участю ОСОБА_1 , останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.13).

Так, на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 16.04.2023 о 19:15 год. в с. Іркліїв по вул. Київській, керуючи транспортним засобом «BMW 320D», д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Mercedec Benz 210D», д.н.з. НОМЕР_3 , біля будинку по вул. Київська, 14, с. Іркліїв. На місце ДТП були викликані працівники поліції. Під час встановлення обставин ДТП та спілкуванні з ОСОБА_1 працівником поліції було встановлено у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме - запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, як на місці вчиненя ДТП, так і в медичному закладі, однак ОСОБА_1 категорисно відмовився, при цьому йому було повідомлено про наслідки такої відмови, а саме - складання протоколу про адміністративе правопорушеня за ч.1 ст.130 КУ пАП.

Під час дачі пояснень щодо обставин ДТП ОСОБА_1 вказав, що перед тим, як сісти за кермо автомобіля він випив два бокали пива, в подальшому ці письмові пояснення ОСОБА_1 підписав, чим погодився з їх змістом, а тому апеляційні доводи про те, що він не вживав спиртного є безпідставними та спростовуються його письмовими поясненнями, а також відеофіксацією.

Твердження апелянта про те, що суд не врахував покази потерпілого ОСОБА_2 , що ОСОБА_1 був у стресовому стані після ДТП, та від нього останній не чув запаху алкоголю, та мив поранені руки пивом, так як не було води, не є слушними, оскільки суд вивчивши матеріала справи та вислухавши сторони, при прийнятті решення надає оцінку наявним доказам в цілому, а не по кожному окремо, і на підставі всіх проаналізованих ним доказів приймає рішення.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції в порушення вимог ст.265-1, 265-2 КУпАП не вилучили у ОСОБА_1 посвідчення та автомобіль, як і не зазначили відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеофіксацію, не спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а перебування його в стані стресу після ДТП не звільняє від адміністративної відповідальності.

Інші апеляційні доводи не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд зазначає, що враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів дані протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання ОСОБА_1 своєї вини, розцінюється апеляційним судом, як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, підстав для скасування постанови судді місцевого суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП, з врахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що постанова судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26.05.2023 відносно ОСОБА_1 є законною, обгрунтованою і вмотивованою, а апеляційна скарга є безпідставною та до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Орла С.І. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка