Номер провадження: 33/813/952/23
Номер справи місцевого суду: 523/601/23
Головуючий у першій інстанції Далеко К. О.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., ОСОБА_1 , адвоката Савіна С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 03 травня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 03 травня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн. в дохід держави.

З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 27.11.2022 року о 15 год.10 хв. в м. Одесі по вул. Отамана Головатого, 73 Г керував транспортним засобом VW JETTA, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Ухилявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. У подальшому відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я. Цим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 03 травня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Як вбачається із відеофіксації події, він чотири рази намагався пройти тест на вміст алкоголю в крові за допомогою газоаналізатора «DragerAlkotest». Однак у зв`язку із тим, що працівники поліції не могли належним чином пояснити, як правильно користуватися даним газоаналізатором та проходити відповідний тест, даний прилад не показав жодного результату;

2)працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 проїхати з ними до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, жодного разу ОСОБА_1 не відмовлявся, лише повідомив поліцейські про те, що зателефонує дружині, щоб вона приїхала та забрала дитину, оскільки лишити у транспортному засобі її одну він не міг, взяти до лікарні також не міг, оскільки дитина хворіла та потребувала спокою. Даний факт судом першої інстанції був проігнорований;

3)у зв`язку із тим, що працівники поліції ігнорували всі дії, пояснення та зауваження ОСОБА_1 щодо неправомірності та необґрунтованості їх дій, він був змушений звернутися за допомогою до чергової частини патрульної поліції за номером «102» та викликати екіпаж патрульної поліції на місце даної пригоди, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери. Виклик був проігнорований, необхідної правової допомоги так і не було надано, диспетчер записав лише дані машини екіпажу інспекторів, які зупинили його;

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Савіна С.О., які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погодитись не може.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-довідка, з якої вбачається, що згідно інформаційного порталу Національної поліції ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом року за ст. 130 КУпАП не притягувався;

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД18 №358426 від 27.11.2022 року з якого вбачається, що 27 листопада 2022 року о 15:10 год. в м. Одеса по вул. О.Головатого, 73 Г, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VW JETTA, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Ухилявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. У подальшому відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я. Цим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП. Крім того, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення ОСОБА_1 написав, що пояснення надасть в суді;

-відеозапис, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 27

листопада 2022 року о 15:10 год. в м. Одеса по вул. О.Головатого, 73Г, працівниками поліції був зупинений транспортний засіб марки VW JETTA, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився водій ОСОБА_1 . Працівник поліції попросив надати ОСОБА_1 документи, на що останній спитав, чи він щось порушив. Працівник поліції пояснив, що це просто перевірка документів, у зв`язку із воєнним часом. Потім працівник поліції попросив ОСОБА_1 , щоб він дихнув у його сторону для перевірки чи є у останнього ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 повідомив працівнику поліції, що таких дій не передбачено чинним законодавством, щоб виявляти у осіб ознаки алкогольного сп`яніння, тому він виконувати дане прохання не буде. Тоді працівник поліції спитав чи буде ОСОБА_1 проходити тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки. ОСОБА_1 погодився. Йому надали на вибір запаковані трубочки, для продуву у Драгер, надали Драгер та пояснили, яким чином проходити тест. ОСОБА_1 почав дути у прилад Драгер, однак той не видавав жодного результату. ОСОБА_1 продував прилад Драгер декілька разів, однак результату не було. Працівники поліції почали знов роз`яснювати, як правильно продувати прилад Драгер, однак у ОСОБА_1 нічого не виходило. У ОСОБА_1 виникла підозра, що працівники поліції не розібрались, або не знають, як саме працює прилад Драгер, тому він почав питати працівників поліції, чи є в них інструкція з експлуатації даного приладу, може там написано, скільки саме повітря повинно видихати у прилад, щоб він видав результат. Потім працівники поліції запропонували ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу, для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився, однак повідомив, що у нього в машині знаходиться малолітня дитина, яку він з собою взяти не може, оскільки вона хворіє, тому просив надати час, на те, щоб приїхала дружина та забрала дитину. Працівники поліції повністю проігнорували прохання ОСОБА_1 . Дивлячись на ситуацію, що склалася, ОСОБА_1 почав нервувати, перейшов на підвищений тон розмови. Працівники поліції почали його заспокоювати, питати, чому він такий роздратований. Однак, більше ніяких дій які б були спрямовані на уникнення конфлікту працівниками поліції зроблено не було, навпаки постійно перебивали ОСОБА_2 , та питали чи поїде він до медичного закладу. Розуміючи, що дитину він на місці зупинки транспортного засобу не залишить одну, з собою до медичного закладу взяти її він також не може, ОСОБА_1 погодився, щоб працівники поліції складали протокол. В той час як ОСОБА_1 сперечався із працівником поліції, під`їхала його дружина. Вона, дізнавшись про ситуацію, яка склалась повідомила працівникам поліції, що ОСОБА_1 веде здоровий образ життя та не вживає алкогольних напоїв. Коли спитали працівника поліції, чи може зараз ОСОБА_1 поїхати до медичного закладу, останній відповів, що занадто пізно, що вони вже складають протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, одними із ознак складу даного правопорушення є відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому, орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення, повинен довести даний факт.

Працівниками поліції, незважаючи на порушення вищезазначених вимог закону, було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 4 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до відеозапису, який було приєднано до матеріалів справи вбачається, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 приблизно о 15:10 год. Приблизно о 15:40 год. йому було запропоновано поїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився, однак просив працівників поліції дочекатись його дружини, щоб вона забрала дитину. О 15:47 год. ОСОБА_1 набрав по телефону свою дружину та попросив, щоб вона приїхала та забрала дитину. Приблизно о 16:22 год. приїхала дружина ОСОБА_1 . Отже, з того моменту коли ОСОБА_1 зателефонував дружині та до моменту коли вона приїхала минуло менш ніж півгодини.

Отже, у працівників поліції було достатньо часу, для того щоб дочекатись дружину ОСОБА_1 , при цьому уникнути конфліктної ситуації та піти на зустріч особі, яка стала заручником ситуації (наявність у автотранспортному засобі дитини). А також доставити останнього до медично закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, щоб довести чи спростувати його вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні, тим самим не ставити під сумнів свій професіоналізм у виконанні своїх обов`язків. Однак, своїми діями працівники поліції провокували ОСОБА_1 на конфліктну ситуацію, а в подальшому і на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Не погодившись з діями працівників поліції, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. За результатами вказаної обставини працівниками поліції був складений протокол.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 пояснив, що дитина, яка на час зупинення його транспортно засобу знаходилась з ним, була хворою. Із-за конфліктної ситуації яка склалась злякалась, почала плакати. ОСОБА_1 почав нервувати та перейшов на підвищені тони розмови, що було розцінено працівниками поліції, як дрібне хуліганство з боку останнього. Також повідомив суд, що відносно нього працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 374821 про вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП. Однак, постановою Суворовського районного суду від 25 січня 2023 року провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закрито за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, з підстав того, що обставини, які зазначені в матеріалах справи, свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли та спростовані поясненнями особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Отже, дії працівників поліції вказують на формальний підхід до складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та неправильної оцінки ситуації, яка склалася.

Також надаючи пояснення в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказав, що з самого початку, після того, як його було зупинено працівниками поліції та було запропоновано дихнути у бік поліцейського задля виявлення стану алкогольного сп`яніння, у нього викликало недовіру до дій даних працівників поліції, оскільки таких дій щодо виявлення стану алкогольного сп`яніння у водіїв чинним законодавством не передбачено. Тому в наступному, всі дії та вимоги працівників поліції у ОСОБА_1 також викликали сумнів щодо їх законності, а саме: щодо обґрунтованості висунутої поліцейськими вимоги огляду на стан алкогольного сп`яніння та дотриманням цими поліцейськими правильності такого огляду у подальшому. Подальші непрофесійні дії з боку працівників поліції лише загострили саму ситуацію та призвели до конфлікту.

Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що він звертався із скаргою на дії працівників поліції, однак у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, скаргу він подав у спеціальну скриню. Відповіді щодо стану розгляду його скарги він не отримав. Крім того, на місці зупинки його транспортного засобу, із-за непрофесійних дії працівників поліції він також телефонував на лінію «102», де було зафіксовано даний виклик, однак ніякого екіпажу поліції направлено так і не було.

Отже, пояснення, які надав ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу працівникам поліції, та пояснення які він надав в судовому засіданні не суперечать дослідженим доказам у справі, та узгоджуються між собою.

Надаючи оцінку обставинам відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд виходить з того, що будь-який громадянин, будучи безпідставно звинуваченим у вчиненні правопорушення правоохоронним органом, з моменту пред`явлення безпідставного звинувачення щодо себе, буде з недовірою відноситись до представника правоохоронного органу.

Працівники поліції не намагалися вислухати доводи ОСОБА_1 , не намагались уникнути конфліктної ситуації, навпаки загострюючи її та провокуючи ОСОБА_1 вчинити такі дії, які б дозволили останнім з формальних підстав скласти у відношенні нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП з підстав відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Формальний підхід до складання протоколу про адміністративне правопорушення також підтверджується і відеозаписом, з якого вбачається, що, у працівників поліції була можливість надати ОСОБА_1 час на те, щоб під`їхала його дружина та забрала дитину.

Прохання ОСОБА_1 було розцінено, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Згідно зі ст. 60 Конституції України ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази. Відповідно, виходячи з сенсу вказаної статі, якщо особа сприймає певну вимогу як явно незаконну, то відповідальність за непідкорення такому розпорядженню, може наступати лише у випадках прямо передбачених законом.

Окремої уваги суду першої інстанції потребувало те, що зовнішній вигляд ОСОБА_1 та його мова на відеозаписі, наданого поліцією, не містить ознак явного алкогольного сп`яніння, на які вказано в протоколі, зокрема мова особи зв`язана, хода його стійка, відсутність тремтіння рук, а сама поведінка - реакція на поведінку працівників поліції, адекватна ситуації, яка склалась.

Отже, враховуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, про те, що має місце неналежне виконання своїх обов`язків працівниками поліції, які не надали правильної оцінки ситуації, яка склалася та безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУАП.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

За встановлених обставин апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної інстанції заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, так як доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження при розгляді справи. Судом першої інстанції при винесенні постанови не було в повному обсязі дотримано вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП, а саме судом не було перевірено наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з чим суд неправильно встановив фактичні обставини справи та визнав ОСОБА_1 винним у його вчиненні.

Згідно ст. ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Однак, суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 даним порушенням закону та фактичним обставинам не надав належної оцінки, через що прийшов до помилкового висновку про доведеність вини останнього та наявність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні апеляційним судом у судовому засіданні, не підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 03 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова