ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2991/23
Провадження № 3/210/1459/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

"03" липня 2023 р.

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна О.В., розглянувши матеріал, який надійшов з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, прохідник шахти «Батьківщина», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст та фактично встановлені обставини.

В провадження судді надійшов адміністративний матеріал серії ААД № 438695 від 29.05.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Згідно протоколу серії ААБ №438695 від 29.05.2023 року, 29 травня 2023 року о 08-50 год. в Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг, по вул.. Віталія Матусевича, буд. 32А водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault MEGAN, н.з. НОМЕР_1 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме: здійснив наїзд на автомобіль RENAULT LOGAN, н.з. НОМЕР_2 , що стояв, після чого водій ОСОБА_1 залишив місце пригоди, про що є відеозапис БК 475785.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення п.п. 2.10 «А» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Позиція учасників судового процесу.

Присутній у судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненому не визнав, зазначив, що не мав наміру покидати місце ДТП оскільки не відразу помітив, що зачепив інший транспортний засіб, однак коли йому повідомили та оказали відеозапис факту ДТП він не відмовився від своєї вини та відшкодував все потерпілій стороні. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що о 08-30 год. повертався додому з нічної зміни, припаркувався у дворі. Зрозумів, що забув ключі від квартири, вирішив поїхати за ними. Повернувся десь через 40-60 хвили і припаркувався в тому ж дворі на прибудинковій стоянці. Пішов додому спати, місце мешкання не залишав. Прокинувся десь по обіді. Ходив до магазину, зустрівся з товаришем. Увечері до будинку приїхала патрульна поліція, перестріла його на вулиці і повідомила, що він причетний до ДТП. Коли він паркувався, як саме зачепив транспортний засіб не відчув,і навіть не знав що пошкодив траспортний засіб одного з мешканців того ж двору. Поліційські йому погрожували, зазначили, що якщо він не визнає провину на нього будуть складені багато протоколів та приятгнуто до відповідальність. При цьому він зазначав поліцейським, що не залишив місця ДТП і нічого не пошкоджував. Потім ОСОБА_2 повідомив йому, що є відеозапис, який підтверджує події. На відеозаписі лише зафіксовано як він розвертається та їде за ключами. Допускає, що можливо під час цього маневру ймовірно й був контакт з транспортним засобом, що також стояв у дворі будинку. Однак, він місце пригоди не покидав а лише пішов додому спати. Хтось із сусідів йому сказав, що одна з мешканок будинку бачила контакт транспортних засобів, та вказала на нього як на особу, яка пошкодила транспортний засіб RENAULT LOGAN, н.з. НОМЕР_2 . Він погодився з тим, що можливо внаслідок маневру "рух західним ходом" міг зачепіти, однак видимих ушкоджень на його автомобілі не має, а на RENAULT LOGAN, н.з. НОМЕР_2 незначні подряпини, які він готовий компенсувати.

Мотиви суду та застосовані правові норми.

Відповідно ст. 280 КУАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 Кодексу про адміністративні правопорушення наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до пункту 24 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, звернуто увагу суддів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, що передбачено ст. 245 КУпАП.

Працівники поліції кваліфікували дії гр. ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia",рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Згідно із ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Причетні до дорожньо-транспортної пригоди особи зобов`язані залишатися на місці пригоди. Під час з`ясування причин виникнення дорожньо-транспортної пригоди важливою обставиною є розташування транспортних засобів і предметів на місці ДТП. Тому, для того щоб об`єктивно виявити винних у виникненні ДТП, Правилами дорожнього руху забороняється переміщення транспортних засобів і предметів, а також зміна їх розташування в межах транспортного засобу або місця ДТП.

В судовому засіданні встановлено, що відносно ОСОБА_1 складено протоколи за ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

В ході розгляду справи також встановлено, що ОСОБА_2 не був присутній під час події 29 травня 2023 року о 8 годині 50 хвили, а викликав поліцію, як власник транспортного засобу, який нібито був пошкоджений, при цьому жодних претензій до ОСОБА_1 не заявляв, свідок ОСОБА_3 , не була свідком керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так як не бачила, хто керував транспортним засобом, не спілкувалась з ним 29 травня 2023 року о 8 годині 50 хвилин, а працівники поліції патрульної поліції приїхали за місцем події не відразу, а через 12 годин, тому в даному випадку відсутній будь який доказ того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 29 травня 2023 року о 8 годині 50 хвилин в стані алкогольного сп`яніння.

Також встановлено, що згідно пояснення ОСОБА_3 від 29 травня 2023 року зазначено, що 29 травня 2023 року о 8 годині 50 хвилин, вийшла пити каву по вулиці В. Матусевича, 32 А, коли почула звук зіткнення транспортних засобів, обернулась і побачила автомобіль RENAUT MEGANE д/н НОМЕР_2 трясеться, а т/з RENAUT MEGANE д/з НОМЕР_1 , від`їджає від нього у невідомому напрямку, вона почала кричати, але водій не реагував, після чого вона через чат ОСББ почала шукати власника транспортного засобу та поїхала на роботу.

ОСОБА_1 припаркував свій траспортний засіб у цьому ж дворі, та пішов спати, так як ані звуків удару, ані видимих слідв ДТП на місці паркування не було. При цьому, ОСОБА_2 проживають в одному дворі.

Переглядом відеозапису, наданих ОСОБА_1 сусідом, не встановлено ані місця контакту транспортних засобів ані видимих слідів зіткнення, тобто безумовних доказів того, що ОСОБА_1 після ДТП залишив місце ДТП не встановлено.

Також встановлено, що ОСОБА_1 погодився на відшкодування шкоду, та визнав вину за ст. 124 КУпАП, оскільки свідоек ОСОБА_3 , яка пила каву у дворі бачила, що під час маневру транспортного засобу під управлінням водія ОСОБА_1 відбувся контакт з поверхнею автомобіля RENAUT MEGANE д/н НОМЕР_2 . Крім того він знає власника RENAUT MEGANE д/н НОМЕР_2 , і претензії один до одного відсутні.

Поліція прибула лише через 12 годин, він перебував у дворі, нікуди не тікав, транспортний засіб не ховав.

Вимоги п.2.10 «а» ПДР України зобов`язують водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Положеннями ст.122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил, місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Дослідивши зібрані докази у справі, вважаю, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 мав умисел на залишення місця ДТП, до якої він причетний.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини.

Таким чином, після дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль, водій ОСОБА_1 не залишав місце ДТП, він залишив свій транспортний засіб на стоянці біля будинку та транспортного зпсобу який пошкодив та пішов додому, не усвідомлюючи взагалі, що його діями було спричинено шкоду іншому транспортному засобу. Через деякий час він повернувся за своїм транспортним засобом і сааме тоді йог обуло повідомлення про ДТП, який він визнав та відшкодував потерпілому.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з ч.3 цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що у ОСОБА_1 був відсутній умисел на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди і в його діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП і провадження по справі підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом постанови про накладення на цю особу адміністративного стягнення.

З огляду на те, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.ст. 122-4, 247 п.7, 276, 277, 283-285 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Суддя: О. В. Чайкіна