ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/1459/23 Номер провадження 33/814/1642/23Головуючий у 1-й інстанції Кравець С. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при участі секретаря судового засідання Владімірову Р.В., за участі адвокатів Ткаченко А.В., Нестеренко Н.М., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Машівського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Машівського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 09.06.2023 р. о 20 год 10 хв він в с. Коновалівка по вул. Миру,72 Полтавського району Полтавської області керував транспортним засобом Опель Астра д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер, результат якого показав 2,26 проміле, чим порушив п. 2.9 А Правил Дорожнього руху.

Крім того, вказаною вище постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 09.06.2023 р. о 20 год 10 хв він в с. Коновалівка по вул. Миру,72 Полтавського району Полтавської області керував транспортним засобом Опель Астра д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожньої обстановки та здійснив зіткнення з с/г технікою, зокрема трактором МТЗ з оприскувачем днз НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби механічно пошкоджені, чим завдано матеріальних збитків власнику трактора та чим порушив п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.

Крім того, вказаною вище постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 09.06.2023 р. о 20 год 10 хв він в с. Коновалівка по вул. Миру,72 Полтавського району Полтавської області, скоївши ДТП, зокрема наїзд на трактор, що стояв на узбіччі, після чого залишив місце пригоди, чим порушив п.2.10 А Правил дорожнього руху.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Машівського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2023 року, та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що була прийнята з грубим порушенням матеріального та процесуального права.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції він визнав вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП та пояснив, що того дня, керуючи автомобілем, він зачепив рукою оприскувач трактора, зокрема 3 пластикові форсунки, після чого залишив місце події. Заперечував факт керування автомобілем в нетверезому стані та пояснив, що живе за 4 хати від вчиненої ДТП, після чого поїхав додому та, перебуваючи у шоковому стані, через 20 хвилин випив спиртного вдома.

Окрім того, посилається на те, що фабула, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає об`єктивній стороні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Так, суд першої інстанції вказав, що зазначення у протоколі « ОСОБА_1 керував транспортним засобом у п`яному вигляді» відповідає за значенням поняттю «перебував у стані алкогольного сп`яніння», відтак суд не позбавлений можливості викласти об`єктивну сторону правопорушення та інший підхід був би проявом надмірного формалізму. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції позбавлений можливості змінювати та редагувати фабулу.

Крім того, скаржник посилається на те, що ОСОБА_2 не міг бути залучений в якості свідка, адже був заінтересованою особою, адже він здійснив виклик поліції та є потерпілою особою за ст.124 КУпАП, адже його трактору було заподіяно шкоду.

Апелянт також стверджує, що долучений до матеріалів справи відеозапис не був здійснений у порядку, встановленому законом, оскільки на ньому відсутній сам факт керування транспортним засобом та факт надання ним пояснень.

Окрім того, скаржник стверджує, що суд першої інстанції безпідставно вказав, що із письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він 09.06.2023 року прямував на належному йому автомобілі Опель Астра до місця мешкання та вживав напередодні алкогольні напої, після чого сів за кермо вище вказаного автомобіля. Адже дані пояснення записані працівником поліції, на них відсутній напис «з моїх слів записано вірно, мною прочитано», підпис на даних поясненнях йому не належить.

Разом із тим, апелянт посилається на те, що висновок суду першої інстанції щодо того, що пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні про те, що він вживав алкоголь після ДТП, є спробою ухилитися від відповідальності, є хибним. Адже, як стверджує апелянт, працівники поліції мають право складати протокол лише після встановлення всіх обставин справи та здійснивши правильну кваліфікацію дій винної особи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_1 09.06.2023 р. о 20 год 10 хв в с. Коновалівка по вул. Миру,72 Полтавського району Полтавської області керував транспортним засобом Опель Астра д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожньої обстановки та здійснив зіткнення з с/г технікою, зокрема трактором МТЗ з оприскувачем днз НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби механічно пошкоджені, чим завдано матеріальних збитків власнику трактора та чим порушив п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.

Крім того, 09.06.2023 р. о 20 год 10 хв ОСОБА_1 в с. Коновалівка по вул. Миру,72 Полтавського району Полтавської області, скоївши ДТП, зокрема наїзд на трактор, що стояв на узбіччі, після чого залишив місце пригоди, чим порушив п.2.10 А Правил дорожнього руху.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП, та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк два роки, суд першої інстанції виходив з того, що фактично вина ОСОБА_1 у вчиненні даних адміністративних правопорушень підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення за ст.124 та ст.122-4 КУпАП, якими встановлено факт вчинення правопорушень (а.с.37,76); письмовими поясненнями ОСОБА_2 ; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , в яких вона повідомила, що 09.06.2023 р. близько 20 год. 00 хв. її односелець ОСОБА_1 їхав по вулиці на своєму автомобілі та запам`ятала, що трапилася ДТП, зокрема ОСОБА_1 здійснив наїзд на трактор, який стояв на узбіччі, після чого від`їхав і зник з місця пригоди, також додала, що трактор належить ОСОБА_2 (а.с.7,40,79); довідкою з СПД №1 ВП №3 ПРУП ГУНП в Полтавській області про те, що відповідно до Інформаційного порталу Національної поліції України ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 02.08.2005 р. Центр ДАІ 5306, категорії В (а.с.9,42,81); рапортом уповноваженого СПД №1 ВП №3 ПРУП ГУНП в Полтавській області про те, що 09.06.2023 р. було здійснено виїзд та реагування на повідомлення ОСОБА_2 по факту ДТП та зникнення з місця події ОСОБА_1 . В ході реагування було встановлено, що заявник ОСОБА_2 керував трактором МТЗ та припаркував його у себе за двором на узбіччі. В той час по вулиці їхав інший автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та зачепив своїм авто трактор, після чого залишив місце ДТП. В подальшому на ОСОБА_1 було складено відповідні матеріали (а.с.10,43,82); схемою ДТП, на якій відображено трактор МТЗ, електроопора, місце зіткнення, а також пошкодження транспортного засобу трактора МТЗ днз НОМЕР_2 , зокрема: ліве крило оприскувача, 5 форсунок розприскування, речовина для оприскування (а.с.41,80); копіями фотознімків на яких відображені два транспортні засоби, зокрема трактор з причепленим засобом для поливу та легковий автомобіль з механічними пошкодженнями (а.с.11-13,44-46,83-85); відеозаписом з місця події.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою відповідальність, передбачену ст.124 КУпАП.

Відповідно до п.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно із п.13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Із вказаних вище матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №347875 від 09.06.2023 року (а.с.37), схемою місця ДТП від 09.06.2023 року (а.с.41), фотографіями з місця ДТП (а.с. 44-46), поясненнями ОСОБА_1 , наданими в суді першої інстанції щодо визнання його вини в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (підтвердженими у апеляційній скарзі), вбачається, що в діях ОСОБА_1 порушення п.12.1, п.13.1 ПДР України, за що ст.124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність.

Залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб (стаття 122-4 КУпАП).

Пунктом 2.10а ПДР України встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, зокрема із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №347876 від 09.06.2023 року (а.с.76), письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.78-79), схеми місця ДТП від 09.06.2023 року (а.с.80), фотографіями з місця ДТП (а.с. 44-46), поясненнями ОСОБА_1 , наданими в суді першої інстанції щодо визнання його вини в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (підтвердженими у апеляційній скарзі), водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.10а ПДР України, за що ст.122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі підтверджує вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП, а доводи апеляційної скарги стосуються виключно інкримінованої йому ч.1 ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, переглядає оскаржувану постанову в межах апеляційної скарги.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був проведений огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер, результат якого показав 2,26 проміле (а.с.4); результатом тестування на алкоголь №810, з якого вбачається, що 09.06.2023 р. ОСОБА_1 пройшов тест на алкоголь результат якого показав 2,26 проміле (а.с.2а); письмовими поясненнями ОСОБА_1 , що 09.06.2023 р. близько 20 год. 00 хв. він прямував на своєму автомобілі Опель Астра до місця проживання, також зазначив, що напередодні вживав алкогольні напої, зокрема 200 грам, після чого сів за кермо авто, в ході руху він не помітив як здійснив зіткнення з трактором належним ОСОБА_2 (а.с.5,38,77); письмовими поясненнями ОСОБА_2 , про те, що 09.06.2023 р. близько 20 год. 00 хв. він перебував біля свого домоволодіння та побачив, що автомобіль Опель Астра з невідомих причин виляв по дорозі і здійснив зіткнення з його трактором МТЗ та не зупинившись поїхав далі, після чого він поїхав за ним та як з`ясувалось він приїхав до домоволодіння ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим він зателефонував на лінію 102 (а.с.6,39,78); письмовими поясненнями ОСОБА_3 , в яких вона повідомила, що 09.06.2023 р. близько 20 год. 00 хв. її односелець ОСОБА_1 їхав по вулиці на своєму автомобілі та запам`ятала, що трапилася ДТП, зокрема ОСОБА_1 здійснив наїзд на трактор, який стояв на узбіччі, після чого від`їхав і зник з місця пригоди, також додала, що трактор належить ОСОБА_2 (а.с.7,40,79);

довідкою з СПД №1 ВП №3 ПРУП ГУНП в Полтавській області про те, що відповідно до Інформаційного порталу Національної поліції України ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 02.08.2005 р. Центр ДАІ 5306, категорії В (а.с.9,42,81); рапортом уповноваженого СПД №1 ВП №3 ПРУП ГУНП в Полтавській області про те, що 09.06.2023 р. було здійснено виїзд та реагування на повідомлення ОСОБА_2 по факту ДТП та зникнення з місця події ОСОБА_1 . В ході реагування було встановлено, що заявник ОСОБА_2 керував трактором МТЗ та припаркував його у себе за двором на узбіччі. В той час по вулиці їхав інший автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та зачепив своїм авто трактор, після чого залишив місце ДТП. В подальшому на ОСОБА_1 , було складено відповідні матеріали (а.с.10,43,82); відеозаписом з місця події, відповідно до якого 09.06.2023 р. о 21 год. 20 хв. особа чоловічої статі в ході розмови розповідала працівникам поліції про ДТП, яка сталася за участю його трактора та іншого транспортного засобу, під керуванням особи, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння та пояснив, де він проживає та повідомив, що є свідки цієї події. В подальшому по приїзду працівників поліції до двору, особа жіночої статі повідомила, що він заїхав до двору і зараз знаходиться у погребі. Працівники поліції виявили особу, яким виявився ОСОБА_1 у погребі, який спав та мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, невідома жінка повідомила, що такий стан він має близько тижня. В послідуючому, поліція та ОСОБА_1 здійснити огляд його автомобіля, де було виявлено механічне пошкодження, потім були роз`яснені йому права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, продув алкотестер Драгер, результат якого показав 2,26 проміле та було складено протокол про адміністративне правопорушення. Також в ході розмови ОСОБА_1 зазначив, що його ж не піймали за кермом, але при цьому вказав, що було то було, як винний, то винний (а.с.14);

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не може погодитися, з огляду на наступне.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП необхідна наявність одночасно двох умов: 1) зафіксований належним чином факт керування транспортним засобом; 2) зафіксований належним чином факт перебування водія цього транспортного засобу в стані сп`яніння на момент зупинки транспортного засобу, або його відмови від проходження відповідного огляду.

Із обставин справи вбачається, що матеріали даної справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 стверджує, що 09.06.2023 року, близько 20:10 год. керував вказаним вище транспортним засобом та вчинив ДТП, однак заперечує, що керував ним в стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що він живе недалеко від вчиненої ДТП, після чого поїхав додому та, перебуваючи у шоковому стані, через 20 хвилин випив спиртного вдома.

Зазначені показання ОСОБА_1 не спростовуються матеріалами справи, виходячи з наступного.

Із долученого до матеріалів справи протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №347878 від 09.06.2023 року вбачається, що одним із свідків є ОСОБА_2 (а.с.2).

Відповідно до п.7 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року №1395, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 є водієм іншого транспортного засобу учасника ДТП, якому була заподіяна шкода в результаті дій ОСОБА_1 , щодо неупередженості ОСОБА_2 , як свідка, при проведенні огляду ОСОБА_4 на стан алкогольного сп`яніння, є сумніви.

Згідно із п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно із п.3 розділу VIII вказаної вище Інструкції №1026, строк зберігання відеозаписів становить: 1) з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА,- 30 діб; 2) з автомобільної або стаціонарної системи залежно від технічних характеристик - не менше 30 діб.

При спробі, в ході судового засідання, відтворення інформації, записаної на носії, долученому до матеріалів справи, DVD-диску, було встановлено, що даний доказ неможливо переглянути та зіставити його із іншими доказами у справі, відтак суд позбавлений можливості прийняти його в якості доказу на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд також приймає аргумент апелянта щодо того, що суд першої інстанції безпідставно вказав, що із письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він 09.06.2023 року прямував на належному йому автомобілі Опель Астра до місця мешкання та вживав напередодні алкогольні напої, після чого сів за кермо вище вказаного автомобіля. Адже дані пояснення записані працівником поліції, на них відсутній напис «з моїх слів записано вірно, мною прочитано», підпис на даних поясненнях йому не належить. Відтак, даний доказ не може бути визнаний допустимим.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказано на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд, здійснивши аналіз усіх доказів, наявних у матеріалах справи, погоджується з доводами апеляційної скарги, що матеріали справи не містять належних і достатніх доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи обставини справи, висновки суду наведені вище, доводи апеляційної скарги, на думку суду апеляційної інстанції, накладене на ОСОБА_1 стягнення підлягає зміні в бік його пом`якшення.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП за ч. 1 ст. 130 КУпАП та зміні в частині накладення стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Машівського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2023 року в частині визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанову судді Машівського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2023 року в частині накладення на ОСОБА_1 стягнення змінити.

Остаточно накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В іншій частині постанову судді Машівського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин