"08" лютого 2023 р. Справа № 363/2717/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2022 року до Вишгородського районного суду Київської області з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2022 року головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 319906 від 19.08.2022 року вбачається, що 19 серпня 2022 року близько о 20 год. 45 хв. у с. Катюжанка, по вул. Київська, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки ЗАЗ Таврія 1102, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мовлення.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу у присутності двох свідків та під відеозапис. Однак від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, а у подальшому і від проходження огляду у спеціальному медичному закладі ОСОБА_1 у присутності двох свідків та під відеозапис відмовився.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Судовий розгляд за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, призначався неодноразово: 16.09.2022 року на 10 год. 00 хв., 29.09.2022 року на 14 год. 00 хв., 19.10.2022 року на 11 год. 40 хв., 10.11.2022 року на 12 год. 30 хв., 29.11.022 року на 12 год. 00 хв., 22.12.2022 року на 10 год. 30 хв., 18.01.2023 року на 10 год. 00 хв., 08.02.2023 року на 12 год. 00 хв.

Однак, у судове засідання, призначене на 16.09.2022 року на 10 год. 00 хв., ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на його адресу, що вказана у матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Про причин неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань не надходило. В матеріалах справи відсутні відомості про отримання судового виклику. Внаслідок цього судове засідання було перенесено на 29.09.2022 року на 14 год. 00 хв.

У судове засідання, призначене на 29.09.2022 року на 14 год. 00 хв., ОСОБА_1 також не з`явився. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на його адресу, що вказана у матеріалах справи про адміністративне правопорушення (в матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання судового виклику), а також шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Вишгородського районного суду Київської області. Про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань не надходило. Внаслідок цього судове засідання було перенесено на 19.10.2022 року на 11 год. 40 хв.

У судове засідання, призначене на 19.10.2022 року на 11 год. 40 хв., ОСОБА_1 також не з`явився. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на його адресу, що вказана у матеріалах справи про адміністративне правопорушення (в матеріалах справи відсутні відомості про отримання судового виклику), а також шляхом направлення SMS-повідомлення на його номер телефону, що вказаний у матеріалах справи (повідомлення не доставлено, абонент тимчасово недоступний). Про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань не надходило. Внаслідок цього судове засідання було перенесено на 10.11.2022 року на 12 год. 30 хв.

У судове засідання, призначене на 10.11.2022 року на 12 год. 30 хв., ОСОБА_1 знову не з`явився. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на його адресу, що вказана у матеріалах справи про адміністративне правопорушення (в матеріалах справи відсутні відомості про отримання судового виклику), а також шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Вишгородського районного суду Київської області, а також шляхом направлення SMS-повідомлення на його номер телефону, що вказаний у матеріалах справи про адміністративне правопорушення (повідомлення не доставлено, абонент тимчасово недоступний). Про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань не надходило. Внаслідок цього судове засідання було перенесено на 29.11.2022 року на 12 год. 00 хв.

У судове засідання, призначене на 29.11.2022 року на 12 год. 00 хв., ОСОБА_1 також не з`явився. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки на його адресу, що вказана у матеріалах справи про адміністративне правопорушення (повідомлення не вручено), а також шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Вишгородського районного суду Київської області, а також шляхом направлення SMS-повідомлення на його номер телефону, що вказаний у матеріалах справи про адміністративне правопорушення (повідомлення не доставлено, абонент тимчасово недоступний). Про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового розгляду, не надходило.

У судове засідання, призначене на 22 грудня 2022 року на 10 год. 30 хв., ОСОБА_1 також не з`явився. Про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового розгляду, не надходило. У зв`язку з цим судове засідання було відкладено на 18.01.2023 року на 10 год. 00 хв. та постановою суду застосовано до ОСОБА_1 привід, виконання якого було покладено на Вишгородському РУП ГУНП в Київській області.

Однак у судове засідання, призначене на 18.01.2023 року на 10 год. 00 хв., ОСОБА_1 також не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся шляхом направлення SMS-повідомлення на його номер телефону, що вказаний у матеріалах справи (в матеріалах справи відсутні відомості про отримання судового виклику). Про причини неявки ОСОБА_1 не повідомив, будь-яких заяв, клопотань не надходило. Постанова про привід ОСОБА_1 також не була виконана, про причини невиконання постанови про привід суд, станом на 18.01.2023 року не повідомлений, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 08 лютого 2023 року на 12 год. 00 хв. Крім того постановою суду від 18.01.2023 року до ОСОБА_1 було повторно застосовано привід.

Однак у судове засідання, призначене на 08.02.2023 року на 12 год. 00 хв., ОСОБА_1 також не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся шляхом направлення SMS-повідомлення про дату, час і місце судового розгляду на його номер телефону, що вказаний у матеріалах справи, шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Вишгородського районного суду Київської області, а також шляхом направлення судової повістки про виклик на його адресу, що вказана у матеріалах справи про адміністративне правопорушення (в матеріалах справи відсутні відомості про отримання судового виклику).

У той же час на адресу Вишгородського районного суду Київської області надійшов Лист Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Вих. № 532 від 07.02.2023 року, до якого додано рапорт начальника відділу реагування патрульної поліції Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції Погайдака Петра, в якому зазначається, що виконати привід ОСОБА_1 неможливо з огляду на те, що за вказаною адресою ОСОБА_1 ніколи не проживав і ніхто його не бачив.

Направлені судом судові повістки про виклик не були вручені ОСОБА_1 , а SMS-повідомлені не доставлені на його номер телефону, що вказаний у матеріалах справи. Будь-яких заяв, клопотань не надходило, жодних каналів процесуального зв`язку з ОСОБА_1 судом не встановлено з наявних матеріалів справи.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини встановлено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду шляхом направлення SMS-повідомлення, шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Вишгородського районного суду Київської області, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду на його адресу, що вказана у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а також враховуючи те, що судом неодноразово до ОСОБА_1 було застосовано процесуальний захід впливу у вигляді приводу, що не у кінцевому випадку не може бути виконаний з причин відсутності ОСОБА_1 за вказаним місцем проживання, то суд доходить до висновку, що було вжито всіх можливих передбачених та дозволених чинним законодавством заходів для належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце судового розгляду. У зв`язку з цим та з урахуванням обов`язку сторін з розумним інтервалом часу самостійно цікавитися провадженням у їх справі, добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та обов`язками суд доходить до висновку, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду його справи.

Оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, клопотань про відкладення судового розгляду суду не надав, зважаючи, що суд вжив всіх можливих та передбачених чинним законодавством засобів та дій для встановлення процесуальної комунікації з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП не належить до переліку справ, що розглядаються за обов`язкової присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, то суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути зроблена особою, яка керує транспортним засобом.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, відмовляється від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилися від проходження у встановленому законодавством порядку від проходження огляду. Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 319906 від 19.08.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто відмовився на вимогу працівників поліції пройти у встановленому законодавством порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

У той же час у матеріалах справи наявний CD-R диск, на якому міститься два файли з відеозаписом. При цьому при дослідженні першого відеозапису під назвою «20220820_091455268» та загальною тривалістю 00 хв. 49 сек. судом встановлено, що невідома особа, яку неможливо ідентифікувати, сидячи в поліцейському автомобілі, з невідомих причин починає кричати, після чого вибігає з поліцейського автомобіля. Сам по собі відеозапис є неповним та не відповідає вимогам безперервності, щоб суд мав об`єктивну можливість відтворити хронологію подій, що мали місце. Зважаючи на незрозумілий характер зазначеного відеозапису, беручи до уваги неможливість ідентифікації осіб, що присутні на відеозаписі, відтворення хронології подій, що мали місце, враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні будь-які пояснення уповноважених осіб щодо зазначеного відеозапису, то суд доходить до висновку, що цей відеозапис не може бути належним доказом в межах даного провадження у справі про адміністративне правопорушення, а тому відповідно не може бути покладений в основу судового рішення про встановлення наявності або відсутності обставин та фактів вчинення адміністративного правопорушення.

Одночасно з цим на вказаному CD-R диску міститься другий файл з відеозаписом під назвою «20220820_092437459» та загальною тривалістю 01 хв. 25 сек. При дослідженні зазначеного відеозапису судом встановлено, що 19 серпня 2022 року близько о 20 год. 45 хв. працівниками поліції у с. Катюжанка Вишгородського району Київської області було зупинено транспортний засіб марки ЗАЗ Таврія 1102, державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому на відеозаписі присутній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, як стверджують працівники поліції, керував вказаним транспортним засобом.

Але, як вбачається з вказаного відеозапису, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно заперечує проти доводів працівників поліції щодо того, що він здійснював керування транспортним засобом марки ЗАЗ Таврія 1102, державний номерний знак НОМЕР_1 . На додаток до цього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно наголошує на тому, що це не його транспортний засіб, а зовсім іншої людини, яка рухалася у попутному напрямку та погодилася підвезти його додому. Але працівники поліції проігнорували заперечення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У подальшому, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , погодився та зазначив, що зможе пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Тобто, як вбачається з наданого відеозапису, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому сам відеозапис на цьому моменті закінчується, внаслідок чого суду невідомий подальший розвиток подій та обставин проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, з наданого працівниками поліції відеозапису процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння вбачаються зовсім інші (протилежні) обставини, ніж ті, що вказані у протоколі.

У матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що вони були свідками як водію автомобіля червоного кольору ЗАЗ Таврія 1102, державний номерний знак НОМЕР_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, на що останній відмовився. У той же час з письмових пояснень неможливо встановити, що водієм був саме ОСОБА_1 , оскільки пояснення не місять прізвища, ім`я та по батькові водія, а також, що працівники поліції повністю дотрималися передбаченої законодавством процедури та запропонували водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у спеціальному медичному закладі у зв`язку з його відмовою від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що на наданому працівниками поліції відеозаписі взагалі відсутні будь-які особи, які були б представлені та ідентифіковані як свідки, у зв`язку з чим суд не має можливості перевірити достовірність інформації щодо наявності неупереджених свідків під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

У кінцевому підсумку письмові пояснення свідків також суперечать обставинам та фактам, які суд встановив під час безпосереднього дослідження наданого відеозапису, з якого вбачається, що ОСОБА_1 одразу погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Для усунення вищезазначених суперечностей у показаннях свідків та інших матеріалах справи судом було вжито всіх можливих заходів для забезпечення прибуття свідків у судове засідання для надання показань. Однак, не зважаючи на те, що свідкам неодноразово надсилалися судові повістки про виклик на їх адресу, що вказана у матеріалах справи, направлялися SMS-повідомлення про дату, час і місце судового розгляду на їх номера телефонів, що вказані у матеріалах справи, вони жодного разу не з`явилися у призначені судові засідання. Внаслідок цього наявні суперечності у матеріалах справи не можуть бути усунуті судом з причин, що не залежать від нього.

У зв`язку з неможливістю допиту вказаних свідків, неповнотою наданих ними письмових пояснень, їх суперечності з іншими матеріалами справи, суд критично ставиться до достовірності відомостей, що вказані у письмових поясненнях свідків.

Єдиним належним доказом, що підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, є протокол про адміністративне правопорушення. Але протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Протокол не може бути єдиним, однозначним та беззаперечним доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, матеріали справи не містять жодного належного, допустимого, достовірного доказу, у тому числі аудіо- та відеозапису, пояснень свідків, на основі яких суд мав би можливість встановити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність у суду можливості збирати докази з власної ініціативи, за наявних у матеріалах справи доказів суд не може зробити категоричні та безумовні висновки щодо наявності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до презумпції невинуватості, яка закріплена у ст. 62 Конституції України, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, то суд доходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як і його вина у вчиненні цього правопорушення, не доведені. Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Внаслідок цього судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 35, 130, 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас