Справа №: 452/512/23
П О С Т А Н О В А
16 лютого 2023 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого-судді: Корольчук Н.В.
секретаря: Макаревич Л.Р.
особи, що притягається до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо:
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
В протоколі серії ААД №363865 від 30.01.2023 року зазначено, що 30.01.2023 року о 14.20 год. в м. Самборі по вул. Середня бічна, 41 Львівської області, ОСОБА_1 керував автомобілем Opel Astra н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а ПДР України.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні, винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав, посилаючись на те, що автомобілем не керував бо той перебував у несправному стані, та на час приїзду працівників поліції автомобіль був припаркований на узбіччі за місцем проживання майстра електрика.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 зібрані, додані до протоколу та надані суду наступні документи, які були досліджені у судовому засіданні:
- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та паперовий носій приладу Драгер, результат тесту 0,96 %;
- відеофайл з нагрудного відеореєстратора поліцейського.
Розглянувши справу у відповідності до вимог ст.ст. 245-246, 249, 252 КУпАП, суд вважає, що зібрані у справі докази не дають підстав для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено, зокрема адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Проте, матеріали справи не містять доказів на спростування позиції ОСОБА_1 , про те, що до моменту його виявлення поліцейськими він не керував транспортним засобом, зокрема такі відомості відсутні в доданому до протоколу відеозаписі з нагрудного відеореєстратора поліцейського.
Із самого відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського не вбачається дій ОСОБА_1 по керуванню транспортним засобом. Інших доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 не було виконано вимог п. 2.9 а ПДР України, матеріали справи не містять і під час судового розгляду, здобуто не було.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
За обставин викладених вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно особи відомості про керування ним автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння не підтверджуються доказами у справі та не можна вважати доведеними, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст. ст. 251, 280, 284 КУпАП, -
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя