Справа № 755/5981/23
Провадження №: 3/755/3162/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" жовтня 2023 р. суддя Дніпровського районного суд м. Києва Дзюба О.А., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

установив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 441420 від 21.04.2023, ОСОБА_1 21.04.2023 о 21 год. 30 хв. в м. Києві по бул. Дарницькому, 8, керував транспортним засобом «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Своїми діями водій порушив п. 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив, що в нього померла мати. В той день він вживав алкогольні напої, проте їхати нікуди не збирався.

Захисник Козаєва З.А. Малюга В.М. також заперечував вину ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, її захисника та свідка, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 інкриміновано порушення положень п. 2.5 ПДР України, а саме відмову у проходженні на вимогу поліцейського в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідальність за що передбачена ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Із переглянутого судом відеозапису нагрудної камери інспектора поліції долученого до матеріалів справи убачається, що інспектор поліції, підійшовши до автомобіля «Рено» повідомив про надійшовший виклик пов`язаний із тим, що автомобіль здійснив наїзд на паркан. На відеозаписі, зокрема, на 06 хв. 40 сек. відеозапису - ОСОБА_1 на запитання інспектора поліції відповів: «Я приїхав на місце паркування…5 хвилин тому»; 07 хв. 10 сек. відеозапису - питання інспектора до ОСОБА_1 : «Ви у такому стані приїхали сюди? Випивший?»; 07 хв. 15 сек. відеозапису - ОСОБА_1 на запитання інспектора поліції відповів: «Чесно кажучи, так»; 14 хвилина відеозапису - інспектором поліції Козаєву З.А. запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря нарколога; 15 хвилина відеозапису - ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Таким чином з переглянутого судом відеозапису нагрудної камери інспектора поліції убачається, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом, а інспектором в свою чергу забезпечувалися всі умови для виконання ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, зокрема пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння як за допомогою приладу «Драгер» так і у лікаря нарколога.

Із доданих до протоколу письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 убачається, що нетверезий водій сів за кермо автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 та здійснив зіткнення з парканом, після чого направився в бік будинку за адресою: м. Київ, вул. Малишка, 3.

Як пояснила суду допитана за клопотанням захисника ОСОБА_1 - адвоката Малюги В.М. свідок ОСОБА_4 , у ОСОБА_1 напередодні померла мати, а тому того дня ОСОБА_1 у неї вдома вживав алкоголь з її сином. Після вживання алкоголю ОСОБА_1 спустився до автомобіля, проте автомобілем не керував. Також зазначила, що автомобіль працівниками поліції не зупинявся, оскільки він стояв припаркований біля будинку по АДРЕСА_2 .

В свою чергу, суд вважає надані свідком ОСОБА_4 пояснення такими, що надавалися суду з метою виправдування дій ОСОБА_1 , оскільки на відеозаписі доданому до матеріалів справи остання просить інспектора поліції увійти в положення ОСОБА_1 у зв`язку із смертю його матері. Крім цього, наявний відеозапис повністю спростовує надані свідком пояснення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 12.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, відповідно до встановленого законом порядку. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідка, відеозапис із нагрудної камери інспектора поліції, оцінивши взаємозв`язок доказів та їх достатність, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст. 130 КУпАП, є доведеною в повній мірі та нічим не спростовується.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

В силу ст. ст. 34, 35 КУпАП обставин які б пом`якшували або обтяжували відповідальність судом не встановлено.

За викладених обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, який згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» станом на день розгляду справи становить 536 грн. 80 коп.

Керуючись ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя О.А. Дзюба