Номер справи 220/603/23
Номер провадження 3/220/254/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Дурач О.А., за участю секретаря Сербіної І.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Сагірова Ф.П., розглянувши матеріали, що надійшли від Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 19.05.2023 року о 17-00 год. в Донецькій області, Волноваський район, в с. Комар, по вул. Бородавко, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2107» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, почервоніння очей, запах алкоголю з рота, від проходження огляду водій відмовився на визначення ступеню сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності , ОСОБА_1 пояснив, що правопорушення не вчиняв, транспортним засобом не керував, виконував сільськогосподарські роботи на полі (городі), чекав дружину, коли вона закінчить роботу перебував біля автомобілю, який стояв на узбіччі. До нього під`їхали поліцейські, не представились, не роз`яснили прав, попросили документи. Запропонували йому пройти огляд на місці та в лікарні на стан сп`яніння, але він відмовився, оскільки не бачив для цього підстав. Протокол та постанову йому не вручали, зі змістом не ознайомлювали, від підпису відмовився. Наприкінці даної ситуації приїхали представники ТЦК та вручили йому повістку.

Захисник Сагіров Ф.П. у судовому засіданні просив закрити дане провадження відповідно до положень ст. 247 КУпАП, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 . Так, постанова про притягнння до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 складена однією особою-поліцейським, а протокол про адміністративне правопорушення іншою. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено місцем його скоєння вул. Г. Бородавко, без конкретного номера будинку, але з відео вбачається, що автомобіль стояв на грунтовій дорозі. Відео-докази містяться лише в одному екземплярі, хоча по кожному факту правопорушення повинен бути окремий доказ. ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не був зупинений поліцейським, що можна встановити з відеозапису, а тому не було у поліцейського правових підстав для направлення на огляд на стан сп`яніння. Протокол та постанова ОСОБА_2 не вручались, належним чином факт відсунення від керування транспортним засобом оформлено не було. Права ОСОБА_1 не роз`яснювались. Складання протоколу про адміністративне правопорушення за часом передувало складанню постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, яка додана до матеріалів справи, як доказ.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, оглянувши відеозапис доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

За ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституці ї законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення гарантоване ст. 7 КУпАП, за якою ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Відповідно до статей 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Визначення «законності» або «згідно із законом» досить широко наведено в практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, в рішенні «Салов проти України» (Salov v. Ukraine) від 27 квітня 2004 р. ЄСПЛ нагадав, що фраза «відповідно до закону» вимагає, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя в національному праві.

Крім того, у рішенні по справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine) від 29 червня 2006 р., заява №11901/02, в п. 60 ЄСПЛ зазначено, що «законність розуміють як фундаментальну юридичну категорію, що є критерієм правового життя суспільства і громадян; законність також розглядають як «принцип, метод та режим суворого, неухильного дотримання, виконання норм права всіма учасниками суспільних відносин». У правовій державі законність (правозаконність) є гарантією правомірності застосованого примусу».

Однак концепція «законності» стосується не лише статті 8, але й багатьох інших статей Конвенції. Наприклад, у справі «Кац та інші проти України» (Kats and Others v. Ukraine, заява №29971/04), рішення від 18 грудня 2008 року, ЄСПЛ зазначив, що слово «законний» та словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом», які містяться в пункті 1 статті 5, по суті, відсилають до національного законодавства і встановлюють обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства.

Ще однією вартою уваги справою за статтею 8 Конвенції, в якій йдеться про принцип законності, є «Володимир ОСОБА_4 та Світлана Поліщук проти України» (Vladimir Polishchuk and Svetlana Polishchuk v. Ukraine, заява №12451/04), рішення від 30 вересня 2010 року, в п. 44 якого ЄСПЛ наголосив, що «словосполучення «згідно із законом» у пункті 2 статті 8 Конвенції, по суті, стосується національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм (див. рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine), заява №11901/02, п. 49).

Таким чином, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 КУпАП, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За змістом ч. 2 ст. 251 КУпАп обов`язок щодо збирання доказів покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозиція частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення вимог якої інкримінується порушнику, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У даному випадку йдеться саме про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 176152 від 19.05.2023 року, викладені обставини скоєного правопорушення. Зокрема, місцем скоєння правопорушення зазначено вул. Г. Бородавко с. Комар Волноваського району Донецької області, конкретного номеру будинку або інших координат правопорушення не зазначено.

Дійсно, протокол про адміністративне правопорушення складено 19.05.2023 р. о 17-07 поліцейським Філахтовим В.О., постанову про притягнення до адміністративної вповідальності серії БАД № 727016, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП, 19.05.2023 р. о 17-10 год. поліцейським ОСОБА_3 . Місцем складання і протоколу і постанови зазначено АДРЕСА_1 .

Досліджуючи відеозапис, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, судом встановлено наступне. Автомобіль ОСОБА_1 під час руху поліцейської машини перебував на зустрічній смузі руху на грунтовій дорозі у статичному стані. ОСОБА_1 стояв поряд із автомобілем, двері якого було відчинено з боку водія. Коли співробітник поліції зупинив свій автомобіль, він підійшов до ОСОБА_1 . Тобто, даними доказами не доведжено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт зупинення його поліцейським.

Проте, відповідрльність за ст. 130 КУпАП України передачена лише щодо особи, яка керує транспортним засобом, тото, анаолізуючи вказану правову норму, відповідальності підлягають очобі безпосередньо під час керування транспортним засобом за обставин, наведених у її фабулі. Вказане встановлено судом не було, та суд погоджується з доводами захисника про відсутність правових підстав для направлення ОСОБА_1 для проведення огляду на стан сп`яніння (як на місці, так і у спеціалізованому закладі).

Також, з відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачаєтья, що ОСОБА_1 роз`яснено ст. 63 Конституції України, але не роз`яснено його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. У протоколі підпис ОСОБА_1 про роз`яснення йому прав також відсутній. Дана обставина є істотним порушенням змісту протоколу про адміністративне правопорушення, перебаченого ч. 4 ст. 256 КУпАП та нівелює право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що є неприпустимим. Отже, протокол про адміністративне правопорушення, з огляду на вказане не можна вважати допустимим доказом по даному провадженню.

Вказані обставини, як кожна окремо, так і у своїй сукупності дають можливість суду зробити висновок про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Достатні, належні та допустимі докази зворотнього суду не надані.

ОСОБА_1 було прочитано вголос і протокол про аміністративне правопорушення і постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, які він відмовився отримати, що підтверджується відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, отже, в цій частині показання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження. Позиція захисту у іншій частині не впливає на висновки суду.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції». Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до положень п.1 ст.247 КпАП обставинами, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 247 ч.1 п.1, 254, 256, 276-280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя О.А. Дурач