Справа № 372/2837/23
Провадження № 3-1085/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 липня 2023 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Кравченко М.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Обухівського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого інженером товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1

по ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

09 червня 2023 року о 17 годині 00 хвилин в с. Малі Дмитровичі Обухівського району Київської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «PEUGEOT PARTNER» державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводиться із застосуванням приладу «DRAGER» (результат 1.12%), чим порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 з адміністративним протоколом ознайомлений та надав пояснення на окремому аркуші, в яких зазначив що, винну визнає повністю, претензій немає.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння вимушено, оскільки на вимогу військовослужбовців поїхав на автомобілі з блокпоста, а працівники поліції умисно спровокували його на вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважаю, що факт вчинення вказаного правопорушення підтверджується належними і допустимими доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 130634 від 09.06.2023 року, відеозаписом, довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 22.09.2022 року № 758/11452/22 згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення, інших письмових доказів та відеозапису вбачається, а самим ОСОБА_1 визнається, що він дійсно знаходився у час і у місці, зазначеному у протоколі - 09 червня 2023 року о 17 годині 00 хвилин в с. Малі Дмитровичі Обухівського району Київської області. Також ним визнається, а із наявних у справі доказів вбачається, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом марки «PEUGEOT PARTNER» державний номерний знак НОМЕР_2 , він дійсно за неодноразові пропозиції працівників поліції пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «DRAGER», який дійсно показав результат 1.12%, сумнівів у достовірності результатів огляду не виникає. Із поданих судді доказів, зокрема й з відеозапису, вбачається наявність достатніх підстав для проведення огляду на стан сп`яніння через наявність зазначених у протоколі ознак алкогольного сп`яніння. З цього приводу ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді заперечень не представив, хоч на місці події працівникам поліції неодноразово заперечував факт вживання алкогольних напоїв.

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння слід вважати доведеним.

Поряд з тим, ОСОБА_1 в суді заперечив свою винуватість у скоєнні правопорушення із єдиної причини через наявність провокації та в силу необхідності виконання розпоряджень військовослужбовців.

Оцінюючи вказану захисну позицію судом надана правова оцінка як кожного дослідженого під час розгляду справи доказу, так і сукупності доказів. За результатами оцінки доказів подібну захисну позицію слід визнати недоведеною і непереконливою з огляду на наступне.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час розгляду справи в суді в присутності ОСОБА_1 було переглянуто відеозапис із боді-камери поліцейського, який містить відомості про обставини вчинення правопорушення у цій справі, тому такий доказ слід визнати належним і допустимим, оскільки на відеозаписах зафіксована із дотриманням встановленого законодавством порядку інформація, яка переконливо спростовує позицію захисту та об`єктивно підтверджує викладені у протоколі обставини.

Аналіз характеру зафіксованого відеозаписом спілкування ОСОБА_1 із поліцейськими дає достатні підстави вважати, що він неодноразово намагався ввести в оману поліцейських на місці події, а також надавав суду неправдиві пояснення щодо обставин скоєного правопорушення та важливих для кваліфікації обставин. Доводи захисної позиції в суді повністю були спростовані внаслідок переглянутого відеозапису. Так, слід врахувати, що відеозаписом зафіксовано, що поліцейські тривалий час переслідували автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , він тривалий час відмовлявся виконувати законні вимоги працівників поліції, повідомляв неправдиві дані про наявність у нього права керування транспортними засобами, хоч достовірно був обізнаний із фактом позбавлення такого права чинним судовим рішенням за скоєння аналогічних правопорушень. Також є непереконливими твердження про нібито виконання вимог невстановлених військовослужбовців, які начебто примусили його приїхати на блокпост, а потім поїхати з нього до завершення перевірки документів поліцейськими, оскільки будь-якими доказами подібні доводи не підтверджені. Крім того, це не спростовує винуватості у скоєнні інкримінованого правопорушення, оскільки водій мав можливість і повинен був дотриматись ПДР України в частині заборони керування транспортним засобом у стані сп`яніння. Зафіксовані відеозаписом пояснення ОСОБА_1 на місця події є непослідовними і протирічливими, аналогічним чином слід критично оцінювати неодноразову і неаргументовану зміну захисної позиції від повного визнання винуватості у письмових поясненнях до повного невизнання в суді і у першочергових усних поясненнях поліцейським на місці події.

При оцінці достовірності захисної позиції вважаю можливим прийняти до уваги й таке.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення порушень Правил дорожнього руху, зокрема за ст.130 КУпАП, тому достатньо усвідомлював неправомірність своїх діянь, однак вживав активних заходів для уникнення від відповідальності за нове протиправне діяння.

Під час розгляду справи в суді, обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення спростовані не були, будь-яких належних і допустимих доказів, які б спростовували надані суду докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення під час розгляду справи не подано, тому суд вважає винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведеною.

Обставини, які відповідно до ст. 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення пом`якшували відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення обтяжували відповідальність, судом не встановлено.

Завданням Кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Зокрема, ОСОБА_1 в достатній мірі не усвідомив протиправність своїх дій, під час розгляду справи не виявив достатнього рівня знань Правил дорожнього руху, а також готовності виконувати їх у подальшому, проявив відсутність жодних ознак критичної оцінки скоєного, його доводи під час розгляду справи виявились такими, що дійсності не відповідають, тому накладення адміністративного стягнення у передбаченому санкцією інкримінованої статті розмірі в достатній мірі відповідає особі порушника і ступеню його вини.

На підставі сукупності досліджених доказів, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий і сімейний стан, наявність постійного місця проживання, виходячи з доведеності вини порушника, вважаю за необхідне призначити стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки на думку суду застосування до нього саме такого виду адміністративного стягнення є достатнім заходом впливу для виправлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових правопорушень в подальшому.

Згідно ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 23, 27, 33, 34, 35, 40-1, 130, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Державної судової адміністрації України на рахунок № UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача Казначейство України (УАП); отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106 судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення постанови з дня отримання її копії.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби та з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Строк пред`явлення до виконання постанови - три місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя М.В. Кравченко