Дата документу 19.06.2023
Справа № 501/2646/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Семенова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеського району Одеської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Іллічівського міського суду Одеської області надійшли зазначені матеріали.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 17 вересня 2022 року, о 18.18 год, за адресою: Одеська область, с. Бурлача Балка, Чорноморська дорога, водій автомобіля «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова) в порушення п. 2.5. Правил дорожнього руху від проходження медичного огляду відмовилась, від визначення алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» та у медичному закладі відмовилась.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибула, про причини неприбуття суд не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталась. З цих підстав, враховуючи положення ст. 268 КУпАП, суд розглянув справу без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити, по-перше, що особа керувала транспортним засобом, по-друге, що така особа відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735(далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 р. №1103 (далі - Порядок).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем в закладі охорони здоров`я.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП та п. 3 розділу 10 «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженій Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за №1395 (далі Інструкції) передбачено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, встановленими МОЗ і МВС.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. 6 розділу 1 Інструкції огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 6 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

В судовому засіданні був досліджений долучений до матеріалів справи CD-диск з відеозаписом (а.с.5). На наданому диску міститься відеозапис, тривалістю 30 секунд, на якому зафіксовано, як дівчина, яка не назвалась, повідомила, що 17 вересня 2022 року вона керувала автомобілем «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_1 , після вживання двох келихів вина.

Суд вважає, що досліджений відеозапис в порушення ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100 здійснювався працівником поліції не на нагрудну камеру, а на невстановлений пристрій, не виключно, на звичайний мобільний телефон, має ознаки визнавати його недопустимим доказом з огляду на наступне:

1) протокол про адміністративне правопорушення, а також відеозапис не містить інформацію про технічний засіб, на який здійснювався відеозапис: серію та номер пристрою, яким здійснювалась відеофіксація;

2) відеозапис не містить: дати та часу проведення відеозйомки або інших реквізитів, які б дали змогу встановити час та місце відеозйомки, взагалі невідомо, де здійснюється даний відеозапис та ким; відсутній відеозапис зупинки транспортного засобу, зокрема з підстав порушення правил дорожнього руху; відсутнє підтвердження, що особа на відеозаписі керувала транспортним засобом; відсутнє підтвердження роз`яснення цій особі прав, передбачених ст.ст. 58, 63 Конституції України, а також ст. 268 КУпАП.

Суд звертає увагу, що фактично за адміністративним протоколом ОСОБА_1 обвинувачується у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» та у медичному закладі.

За відеозаписом вбачається, що ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» та у медичному закладі та вона, відповідно, не відмовлялася від цього.

Твердження ОСОБА_1 , що вона в той день випила два келиха вина, як підстава вважати її як особу, яка перебуває у стані сп`яніння, їй в провину не ставиться. Більш того, сам факт вживання алкоголю без визначення ступеню стану сп`яніння не є адміністративним правопорушенням як таким та не може прийматися в якості доказу.

Основним принципом, який регулює застосування статті 6 Європейської конвенції з прав людини, є справедливість (рішення ЄСПЛ Gregaиeviж проти Хорватії, § 49).

Суд враховує, що визнання недопустимим доказом вказаний відеозапис з одного боку забезпечує право на захист особи, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення за вищевикладеними підставами, але з іншого боку, не можливість суду послатися на обставини зафіксовані на відеозапису обмежує цю особу у захисті від фактично «пред`явленого їй обвинувачення».

В п.29 постанови від 01.04.2010 «Справа «Королев (korolev) (n 2) проти Російської Федерації « (скарга n 5447/03) Європейський Суд нагадує, що принцип рівності сторін є одним з елементів ширшого поняття справедливого судового розгляду в значенні пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Він вимагає «справедливої рівноваги сторін»: кожна сторона повинна мати розумну можливість представити свою позицію в умовах, які не створюють для неї істотної незручності в порівнянні з іншою стороною (Постанова Європейського Суду у справі «Ивон проти Франції»(Yvon v. France), скарга N 44962/98, § 31, ECHR 2003-V; Постанова Європейського Суду від 18 лютого 1997 р. у справі «Нидерест-Хубер проти Швейцарії» (Niderest-Huberv.Switzerland), §23, Reports of Judgments and Decisions1997-I Постанова Великої Палати у справі «Хрінниця проти Франції» (Kress v. France), скарга N 39594/98, §72, ECHR.

Суд доходить висновку, що визнання вказаного відеозапису недопустимим доказом в даному випадку бути порушувати принцип рівності сторін: виключення цього доказу не приводить до безумовного виправдання особи, а збереження цього доказу за змістом запису надає цієї особі переваги у захисті свого права.

Враховуючи дотримання принципів рівності сторін та справедливості, суд вважає, що доказ у вигляді відеозапису фіксування опиту ОСОБА_1 працівниками поліції на місті зупинення транспортного засобу підлягає залишенню в якості доказу у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки у такому випадку суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Фактично обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» на місті її зупинення та у проходженні огляду у медичному закладі ґрунтується на її повідомленні, що випила 2 келиха вина.

Тобто, доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

Інших доказів, які б підтверджували в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

З урахуванням наведених обставин, зокрема встановлених порушень при оформленні адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 , які ставлять під сумнів достовірність даних, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення щодо неї та долучених до протоколу матеріалів, суд вважає, що зазначений протокол також є недопустимим доказом.

Частиною 3 статті 62 Конституції України встановлено, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 247, 268, 284, 287, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, щодо якої винесено постанову, її представником, захисником.

Суддя

Постанова набрала законної сили «__»___________2023 р.