ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/1701/22 Головуючий в 1 інст. Кулик В.Б.
Провадження № 33/807/438/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Тивоненка Д.Р., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Тивоненка Д.Р. на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2023 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого вантажником на ПрАТ «Запорізький оліяжиркомбінат», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, суддя місцевого суду встановив, що 26.04.2022 р. об 11 год. 30 хв. ОСОБА_1 у м. Запоріжжя по вул. Оріхівське шосе, буд. 8, керував транспортним засобом ВАЗ 321051, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільненість, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування відсторонений, про повторність попереджений. Автомобіль передано водію ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Тивоненко Д.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вказана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції належним чином не з`ясував всі обставини справи, невірно оцінив докази та виніс незаконне рішення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що працівниками поліції порушено вимоги ст. 266 КУпАП, зокрема після відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не запропонували огляд у найближчому медичному закладі.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції констатував, що для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП достатньо його відмови, але не надав належну оцінку поясненням водія та прийшов до помилкових висновків після дослідження відеозапису з бодікамери. Так, суд не надав оцінки упередженим діям інспектора, який завчасно чекав автівку під керуванням водія ОСОБА_1 та був налаштований складати відносно нього протокол.

Суд помилково прийшов до висновків, що водій відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря, адже з матеріалів відеозапису вбачається фактично змушування поліцейським відмовитися водія пройти таке освідування. ОСОБА_1 спочатку погодився пройти огляд на стан сп`яніння, а відмовився вже під натиском інспектора.

У протоколі зазначено ознаки сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 , тоді як в судовому засіданні інспектор поліції пояснив, що у водія тремтіли руки, що і стало підставою для пропозиції пройти огляд.

На думку апелянта, суд не надав оцінки доводам захисника щодо пропозиції інспектора водію перепаркувати авто після виявлення ознак сп`яніння; щодо не роз`яснення належним чином інспекторами водію наслідків відмови останнього від проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння.

Адвокат зазначає, що наявний у матеріалах справи відеозапис взагалі не містить даних про встановлення поліцейським у водія ОСОБА_1 ознак сп`яніння.

На думку захисту, інспектор поліції завчасно був повідомлений про наближення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , чекав на нього і був налаштований складати спірний протокол ще до того, як він побачив зазначене авто, що свідчить про заінтересованість та упередженість поліцейського.

Вважає, що у співробітників поліції були відсутні підстави для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки не було оцінено зовнішній вигляд та поведінку водія.

Процедура перевірки факту перебування водія ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння була проведена з порушенням вимог закону, водій не був відсторонений від керування транспортним засобом, протокол складався іншим інспектором, ніж тим, що, нібито, виявив ознаки сп`яніння; дійсний час початку виявлення ознак сп`яніння не відповідає обставинам, зазначеним у протоколі; час ознайомлення водія з протоколом не відповідає часу, зазначеному в самому протоколі; не запропоновано водію пройти освідування на місці.

Просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , думку адвоката Тивоненка Д.Р., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 063327 від 26.04.2022 року та визнаних судом доведеними підтверджується: направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «ОКЗ НПД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з зазначенням ознак наркотичного сп`яніння у вигляді звужених зіниць очей, сповільненості, неприродної блідості; відеозаписом події.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за№1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За змістом апеляційної скарги, адвокат Тивоненко Д.Р. оспорює також відсутність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, посилаючись на те, що останній надав відмову під натиском працівника поліції.

Так, відомостями відеоматеріалу зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу та його зупинку, виявлення працівником патрульної поліції ознак наркотичного сп`яніння шляхом візуального огляду ОСОБА_1 , встановлення факту відсутності запаху алкоголю із порожнини рота, який виключив можливість перебування водія у стані алкогольного сп`яніння. За відсутністю ознак алкогольного сп`яніння та внаслідок виявлення ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у лікаря нарколога. На що ОСОБА_1 невпевнено надав згоду, а потім декілька разів на запитання працівника патрульної поліції відмовився від запропонованого огляду у медичному закладі.

Обставин, які б завадили ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі судом не встановлено.

Разом із цим, з матеріалів відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 намагається вирішити питання із працівниками поліції щодо не складання відносно нього протоколу.

Отже, поведінка водія ОСОБА_1 , на переконання апеляційного суду, свідчить про ухилення останнього від проходження запропонованого медичного огляду, що вказує на наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, оскільки, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 063327 від 26 квітня 2022 року, у останнього було вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом ПВ АРВ 042573 року, про що він розписався у протоколі.

Твердження у судовому засіданні сторони захисту щодо протиправних дій працівників поліції не знайшли свого підтвердження, адже як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 діяння працівників поліції у встановленому законом порядку не оскаржував, до відповідних правоохоронних органів не звертався, відтак такі його твердження розцінюються апеляційним судом як спосіб уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

А тому, на переконання апеляційного суду працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, визначену ст.266 КУпАП.

Проте, ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апелянта щодо різниці часу між відезйомкою та подіями описаними у протоколі слід відхилити, оскільки апеляційний суд не вбачає в даному випадку зазначені неточності, які можуть вплинути на обставини події. При цьому, протокол відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735, зокрема в них зазначене місце складання та місце і дата вчинення правопорушення, суть правопорушення, анкетні дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Посилання адвоката на те, що судом допущений спрощений підхід до розгляду справи, а саме не з`ясовані всі обставини справи та невірно оцінені докази, апеляційний суд відхиляє, оскільки дійшов висновку, що при розгляді справи суддею, відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАп справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Тивоненка Д.Р. залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2023 р., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник

Дата документу Справа № 333/1701/22