Пр.№ 3/756/5673/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 082646, 07 жовтня 2022 року близько 01 год. 05 хв., рухаючись по просп. Оболонському, 26 в м. Києві, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася у встановленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Скомський В.В. вину підзахисної у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, просив провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Зазначив, що в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом ОСОБА_1 не керувала, після перевірки документів працівником поліції було повідомлено, що у ОСОБА_1 виявлені певні ознаки, тому виникла підозра, що вона керує транспортним засобом в стані сп`яніння, однак, які саме ознаки та якого сп`яніння не конкретизує. В подальшому працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що по процедурі він має запропонувати пройти огляд, однак відразу схиляє її до відмови від проходження тесту та повідомляє, що в подальшому буде складено протокол за керуванням автомобілем саме в стані алкогольного сп`яніння. Письмове направлення на огляд їй не видавали, від керування транспортним засобом не відсторонювали.

Зазначає, що працівник поліції, який представляється як ОСОБА_2 , надає ОСОБА_1 неправомірну вказівку щодо відмови від встановленого порядку проходження тесту на стан сп`яніння, на що остання підкорюючись говорить, що зробить так як він їй скаже та відмовляється від проходження тесту на стан сп`яніння, тобто поліцейський спровокував ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, звертає увагу суду, що після перегляду відеозапису з нагрудної камети поліцейських, виник сумнів у достовірності прізвища, імені, по-батькові поліцейського ОСОБА_2 . У зв`язку з чим адвокатом Скомським В.В. було направлено запит до Управління патрульної поліції в місті Києві, про надання інформації щодо перебування цього поліцейського на службі, на що отримано відповідь про відсутність відповідно до баз даних УПП такого працівника, як ОСОБА_2 .

Вважає такі дії поліцейських, як провокацію адміністративного правопорушення.

З цих підстав просить справу про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за адміністративне правопорушення закрити за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За вказане правопорушення передбачено санкцію у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, передбаченої ч. 1 ст. 130 КпАП України, матеріали справи мають містити належні та допустимі докази сукупності наступних обставин:

-керування особою транспортним засобом у конкретних час і місці;

- вимоги поліцейського до такої особи пройти відповідно до встановленого порядку медичний огляд на стан наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння;

- наявність категоричної відмови особи пройти відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Як вбачається із оглянутого у судовому засіданні відеозапису, долученого до матеріалів справи, до припаркованого автомобіля з включеною аварійною сигналізацією, за кермом, якого була ОСОБА_1 під`їхав автомобіль патрульної поліції, після перевірки документів, працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що в неї наявні ознаки сп`яніння, і що вона керує в стані сп`яніння, однак, які саме ознаки і в якому стані сп`яніння повідомлено не було. Після чого, працівник поліції, що представився, як ОСОБА_2 почав вмовляти відмовитися від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, на переконання суду, дії поліцейських, які замість виконання вимог Інструкції та направлення особи на огляд (її супроводження, оскільки огляд має відбуватись у присутності поліцейських), почали схиляти її до відмови від проходження медичного огляду, надаючи власну оцінку результатам не проведеного ще огляду.

Крім того, як вбачається з відповіді наданої Департаментом патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Києві, за обліками відділу кадрового забезпечення управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 не значиться.

Частинами 1 - 3 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 129 Конституції України, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно частинам 1, 3 ст. 7 вказаного Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом; доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

За змістом ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, і однією із таких презумпцій є закріплена в ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, відповідно до якої особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Тобто, особа не зобов`язана доказувати свою невинуватість і її поведінка вважатиметься правомірно, доки не буде доказано зворотне.

У Рекомендації № R (91) 1 Комітета Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції», одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративного органу.

Відповідно до положень ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Всі сумніви в даному випадку суд, у відповідності до ст.62 Конституції України, трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що згідно п.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.247 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А. М. Майбоженко