Справа № 740/6723/23
Провадження № 3/740/3002/23
ПОСТАНОВА

іменем України

30 жовтня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №860441 ОСОБА_1 10 жовтня 2023 року близько 00 год 05 хв за місцем свого проживання вчинив відносно невістки (сестри дружини) ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоровю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №245416 ОСОБА_1 11 жовтня 2023 року близько 09 год 32 хв за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку із сестрою співмешканки ОСОБА_2 , в ході якої ображав нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, чим міг завдати шкоду психічному здоровю потерпілої, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №245958 ОСОБА_1 11 жовтня 2023 року о 21 год 31 хв за адресою: АДРЕСА_2 , умисно висловлював погрози і образи в сторону своєї співмешканки ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, чим міг завдати шкоди психічному здоровю, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №245957 ОСОБА_1 11 жовтня 2023 року о 21 год 31 хв за адресою: АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, чим порушив умови тимчасового заборонного припису, а саме заборону контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, клопотань про відкладення розгляду не подав, що згідно ст.268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

У письмових поясненнях від 10.10.2023 ОСОБА_2 вказала, що співмешканець її сестри стукав дверима у її бік, погрожував розправою, лаявся нецензурно.

Як вбачається з термінового заборонного припису від 10.10.2023 щодо ОСОБА_1 застосовано заборону у будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_2 на 1 добу.

У заяві до Ніжинського РВП від 11.10.2023 ОСОБА_2 просила притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , так як він постійно погрожує їй, говорить в її адресу нісенітниці, лихословить, разм з сестрою погрожує фізичною розправою.

У письмових поясненнях від 11.10.2023 ОСОБА_3 вказала, що бачила як ОСОБА_1 говорив ОСОБА_2 нісенітниці.

У письмових поясненнях від 11.10.2023 ОСОБА_2 вказала, що співмешканець її сестри близько 0 21:31 год знову виражався у її бік нецензурною лайкою, погрожував, кричав.

У письмових поясненнях від 11.10.2023 ОСОБА_4 вказав, що до сусідів часто приїздить поліція, з кого приводу йому не відомо, сварок він не чує, так як його двері знаходяться на досить великій відстані від їх. Тамара та ОСОБА_5 є сестрами і погано одно про одну відзиваються.

У письмових поясненнях від 11.10.2023 ОСОБА_6 вказав, що у сусідів часто відбуваються сварки, через те що ОСОБА_1 і його співмешканка ОСОБА_7 зловживають алкоголем.

У письмових поясненнях ОСОБА_8 вказала, що по телефону ОСОБА_2 їй повідомила, що ОСОБА_1 її ображає, з сестрою ОСОБА_7 виганаяють з вкартири. Коли прийшла до їх місця проживання помітила конфлікт, ОСОБА_1 кричав на ОСОБА_9 , виганяв з квартири.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 вищезазначеного Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд зазначає, що для того щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперерахованих ознак.

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_2 та її сестрою ОСОБА_10 і співмешканцем останньої - ОСОБА_1 часто відбуваються обопільні конфлікти із взаємними образами.

Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено достеменних відомостей, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 домашнього насилля. Конфлікти, які виникли між ним та ОСОБА_2 носять обопільний характер. Стверджувати, що внаслідок сварки, хтось із сторін постраждав більше, ніж інший, чи зазнав шкоди, немає.

При цьому, образливі висловлювання в межах конфліктів, які склалися між ОСОБА_11 та ОСОБА_2 , за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди чи можливості її настання в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Терміновий заборонний припис вручається кривднику, а його копія - постраждалій особі або її представнику (ч. 6 ст. 25 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Припис складається в одному примірнику з утворенням двох копій через самокопіювальний папір. Оригінал припису вручається кривднику під підпис, перша копія - постраждалій особі або її представнику, друга копія залишається у працівника уповноваженого підрозділу поліції (п. 9 розділу ІІ Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника, затвердженого наказом МВС України від 01.08.2018 № 654).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, обумовлює необхідність підтвердження, що такий терміновий заборонний припис виносився у встановленому законом порядку та особа, щодо якої він винесений про це обізнана, але порушила його.

У матеріалах справи міститься припис з відміткою про відмову у його отриманні ОСОБА_11 . Проте така відмова не засвідчена підписами свідків, що не дає можливості пересвідчитись у існуванні зазначених необхідних умов для притягнення особи до адміністративної відповідальності за невиконання термінового заборонного припису.

За такого, до даних, зазначених в протоколах про адміністративне правопорушення, як до доказу в розумінні ст. 251 КУпАП, з урахуванням зазначених вище обставин, суд відноситься критично, оскільки інші належні та допустимі докази у справі не підтверджують поза розумним сумнівом того факту що, ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно ОСОБА_2 . Враховує суд також те, що протокол про адміністративне правопорушення є специфічним доказом у справі, оскільки за змістом ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається про вже вчинене правопорушення. Тобто його складанню мали передувати, відповідно до фактичних обставин справи, встановлення факту вчинення проявів психологічного насильства, тоді як достатні докази того, що внаслідок дій ОСОБА_1 . ОСОБА_2 пережила емоційну невпевненість, стан тривоги та незахищеності, в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство щодо ОСОБА_2 , порушив терміновий забороний припис, так як дані обставини не доводяться сукупністю наявних у справі доказів, які не є переконливими, достатньо вагомими і узгодженими між собою, а відтак викликають у суду обгрунтований сумнів.

Згідно з вимогами ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.1 ст.173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП не доводиться сукупністю наявних у справі доказів.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст.251, 255, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

постановив:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Карпусь