ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4153/23 Номер провадження 33/814/1471/23Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Владімірова Р.В., Галушко А.О.,

Захисника-адвоката Процай В.М.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Процай Володимира Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24 травня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24 травня 2023 року адміністративні матеріали №554/4153/23 провадження №3/554/1938/2023 відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП; №554/4154/23 №3/554/1939/2023 відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП; №554/4248/23 №3/554/1966/2023 відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП; №554/4250/23 №3/554/1967/2023 відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП; №554/4253/23 №3/554/1970/2023 відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - об`єднано в одне провадження та присвоєно номер справи №554/4153/23, провадження №3/554/1938/2023.

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24 травня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 44-3, ст. 124, ч.5 ст. 126, ч.3 ст. 130 та ч.1 ст. 173-2КУпАП, з накладенням на нього адміністративних стягнень :

- за ч.1 ст. 44-3 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.;

- за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

- за ч. 5 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу;

- за ч. 3 ст.130КУпАП у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років без конфіскації транспортного засобу;

- за ч.1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Відповідно до ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа скоєних, у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років без конфіскації транспортного засобу.

Згідно ч. 3 ст. 30 КУпАП до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднано невідбуту частину стягнення згідно постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 23.01.2023 року 8 місяців 7 днів та згідно постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 21.03.2023 року - 2 роки 10 місяців 5 днів, а всього 3 роки 6 місяців 12 днів, та остаточно застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 13 років 6 місяців 12 днів, без конфіскації транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн. на користь держави.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 11 липня 2023 року виправлено описку в постанові від 24 травня 2023 року та зазначено вірно в сьомому абзаці резолютивної частини особу правопорушника ОСОБА_1 .

Згідно з постановою судді, 04 травня 2023 року близько 09:45 год. ОСОБА_1 , перебуваючи на вулиці біля будинку АДРЕСА_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, хапав за волосся, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В цей же час, 04 травня 2023 року близько 09:45 год. в м. Полтаві по вул. Європейська, 106, ОСОБА_1 перебував на вулиці без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні, чим порушив пп.2 п.2-2 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Також 15 травня 2023 року близько 21:30 год. в м. Полтаві по вул. Київське Шосе, 44, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Octavia Combi», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. В порушення вимог п. 2.5 ПДР України, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, за що передбачена відповідальність ч.3 ст.130 КУпАП, оскільки правопорушення вчинено особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП.

В цей же час, 15 травня 2023 року близько 21:30 год. в м. Полтаві по вул. Київське Шосе, 44, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Octavia Combi», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух». Порушення вчинено повторно протягом року, постанова за ч.2 ст. 126 КУпАП від 12.10.2022 року, за що передбачена відповідальність ч.5 ст. 126 КУпАП.

Окрім того, 15 травня 2024 року близько 21:30 год. в м. Полтаві по вул. Київське Шосе, 44, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Octavia Combi», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом, в порушення п.10.9 ПДР України, не переконався в безпечності маневру та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_2 , власник ОСОБА_3 , за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Процай В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову в повному обсязі, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу всіх адміністративних правопорушень, за які він підданий стягненню.

Зокрема вказує про відсутність доведеного належними доказами факту керування ОСОБА_1 автомобілем так і перебування його в стані сп`яніння саме в момент керування.

Також вказує на неналежність як доказів по справі долученого відеозапису, на якому не зафіксовано рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП з підстав невірної кваліфікації правопорушення за п.2.9 а ПДР, замість зазначеного поліцейськими п. 2.5 ПДР.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, оскільки останній перебував не на вулиці, а на подвір`ї будинку, в якому він мешкає, тобто у житловій зоні, що само по собі не передбачає обов`язку мати при собі документ, що посвідчує особу.

Одночасно, вважає відсутнім в діях притягнутого складу правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки по справі відсутні докази, які б беззаперечно доводили б скоєння ним домашнього насильства щодо дружини.

Також в апеляційній скарзі захисником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що копію постанови суду від 24.05.2023 отримала дружина ОСОБА_1 15.06.2023, оскільки правопорушник як військовослужбовець, перебував за межами м. Полтави, а відтак не мав можливості своєчасно скористатись своїм правом на апеляційне оскарження.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволенню.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та його захисник не приймали участь в судовому засіданні 24.05.2023 під час винесення постанови. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копія постанови від 24.05.2023 отримана 15.06.2023, після чого, засобами поштового зв`язку, адвокатом 26.06.2023 була подана апеляційна скарга. Вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а відтак останній підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши думку учасників справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень за ст. 124 , ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну правову оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого, тобто при обов`язковому доведенні причинно-наслідкового зв`язку між ними .

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ 506002, 04 травня 2023 року близько 09:45 год. ОСОБА_1 , перебуваючи на вулиці біля будинку АДРЕСА_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, хапав за волосся, тобто вчинив умисні дії фізичного та психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В даному випадку вина ОСОБА_1 підтверджується поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , яка власноручно написала, що 04.05.2023 р. чоловік ОСОБА_1 навмисно виламував вхідні двері до під`їзду, вимагаючи, щоб вона вийшла до нього. Після того, як вона відкрила двері та вийшла на подвір`я, в ході виниклої сварки він її побив, забрав ключі від квартири та грошові кошти в розмірі 9000 грн. Напередодні він також її побив, вдаривши в живіт ногою, не дивлячись на те, що вона є вагітною.

Також суд обґрунтовано в якості доказу прийняв до уваги пояснення ОСОБА_4 , яка зазначила, що 04.05.2023, о 09:45 год. стала свідком, як невідомий чоловік схопив за волосся та тягав, намагаючись повалити на землю жінку, яка перебувала у стані вагітності, без її допомоги мало статися непоправне.

Крім того, належними доказами є - терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_1 , яким заборонено останньому на 10 діб в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою та встановлено заборону на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи.

Вказаним діям притягнутого суд першої інстанції дав вірну правову оцінку, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку про наявність його вини в інкримінованому адміністративному правопорушенні, оскільки останні, відповідно до ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» містять ознаки домашнього насильства, скоєного стосовно вагітної дружини ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга не містить доводів, які-б спростовували зазначені висновки суду та доводили б відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ч. 1ст. 173-2 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що подружжя в подальшому примирилось і дружина не має жодних претензій до свого чоловіка, не виключає його вину станом на час скоєного правопорушення і не може розглядатись як обставина, яка в розумінні ст. 247 КУпАП виключає провадження по справі.

Також апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 124, ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, за які він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, які є обґрунтованими та підтверджуються доказами, що були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами в даній справі є:

протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №433990 від 15.05.2023 за ст. 124 КУпАП, схема місця ДТП, пояснення потерпілого та свідка;

протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №433992 від 15.05.2023 за ч. 3 ст. 126 КУпАП, щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом як особою, позбавленою такого права;

протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №433990 від 15.05.2023 за ч.3 ст. 130 КУпАП, з приміткою щодо позбавлення права керування 23.01.2023 на 1 рік та 21.03.2023 на 5 років, пояснення свідків, направлення на огляд водія до медичного закладу, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, відеозаписи.

Зазначені докази містять фактичні дані про події скоєних правопорушень та не були спростовані в суді апеляційної інстанції.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях притягнутого ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень та не свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП встановлено, що повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством; Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами -тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п. 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Як вбачається з долучених до справи відеозаписів, патруль поліції був викликаний на місце ДТП, що трапилась на території подвір`я багатоквартирного будинку №44 по вул. Київське шосе в м. Полтаві.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_5 , остання працівникам поліції пояснювала, що 15.05.2023, близько 21:30 перебуваючи вдома, побачила у вікно, як автомобіль Шкода, здаючи назад вдарив припаркований автомобіль Форд, в зв`язку з чим було викликано поліцейських.

З пояснень потерпілого ОСОБА_3 вбачається, що 15.05.2023, близько 21:40 год., в нього на автомобілі Форд спрацювала сигналізація. Вийшовши у двір, сусідка йому повідомила, що бачила як автомобіль Шкода вдарив його автомобіль та від`їхав. Після приїзду працівників поліції було встановлено особу водія, яким виявився мешканець будинку ОСОБА_1 .

Під час встановлення працівниками поліції особи останнього та спілкування з ним, в них виникла підозра щодо його перебування в стані алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, мотивуючи тим, що він не перебував за кермом.

Весь перебіг подій, в тому числі і висловлену відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було зафіксовано на службові бодікамери працівників поліції.

Крім того, сам факт відмови ОСОБА_1 від запропонованого проходження огляду на стан сп`яніння мав місце в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що узгоджується з положеннями ст. 266 КУпАП.

Під час складання протоколу за ст. 124 було з`ясовано, що ОСОБА_1 на час скоєння ДТП був особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами на підставі постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 23.01.2023, оскільки 12.10.2022 притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом не маючи права керування.

Встановлені обставини скоєних ОСОБА_1 адміністративних правопорушень стали підставою для складання відповідних протоколів за ст. 124, ч. 5 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності керування ОСОБА_1 транспортним засобом не беруться апеляційним судом до уваги та розцінюються як обраний ним спосіб захисту.

Так, доказами керування ОСОБА_1 автомобілем під час маневрування заднім ходом є покази свідка ОСОБА_5 , яка зазначила, що автомобіль Шкода, під час руху заднім ходом, вдарив припаркований автомобіль Форд. За кермом автомобіля Шкода перебував чоловік, після встановлення працівниками поліції його особи, ним виявився ОСОБА_1 .

В даному випадку не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, оскільки ним керувала його дружина ОСОБА_2 .

При цьому, ні в протоколі про адмінправопорушення, ні в будь яких своїх інших поясненнях ОСОБА_1 , не зазначав про керування автомобілем дружиною.

Вказане твердження суперечить іншим доказам по справі, а тому підстав для прийняття його до уваги апеляційною інстанцією не має.

Так, за клопотанням захисника в судовому засіданні апеляційним судом був допитаний старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , який пояснив, що в складі службового екіпажу після отримання виклику приїхав до будинку по вул. Київське Шосе. На території подвір`я знаходились власник автомобіля та свідок події, яка пояснила, що з вікна побачила як чоловік, який керував автомобілем Шкода, рухаючись заднім ходом зачепив припаркований автомобіль, після чого спрацювала сигналізація і вийшов власник цього автомобіля.

Інші доводи захисника щодо неналежності в якості доказу по справі складеного протоколу за ч. 2 ст. 130 КУпАП з огляду на невірну кваліфікацію скоєного правопорушення - п. 2.5 ПДР замість п. 2.9а ПДР є помилковими, оскільки в разі відмови водія від проходження огляду його дії кваліфікуються за п. 2.5 ПДР, що і було встановлено в даному випадку, а саме в зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду, на відміну від п. 2.9а ПДР, коли факт керування в стані алкогольного сп`яніння доводиться відповідними доказами, а саме позитивним результатом такого проходження.

Також не беруться до уваги доводи захисника щодо неналежності в якості доказу долучених до справи відеоматеріалів з огляду на відсутність задокументованого факт керування ОСОБА_1 автомобілем та їх епізодичність.

Як зазначалося вище факт керування авто правопорушником доводиться показами свідка, а сам факт керування не міг бути зафіксований на бодікамери, оскільки працівники поліції приїхали до місця події вже після скоєного наїзду на припаркований автомобіль.

Натомість долучені відеозаписи з 2 бодікамер поліцейських містять перебіг подій, від встановлення особи, документування ДТП, пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оформлення протоколів та затримання транспортного засобу.

Посилання на відсутність зазначення в направленні на огляд водія до медичного закладу та акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу прізвища та підпису працівника поліції не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 та ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Разом з тим апеляційний суд не погоджується з висновками місцевого суду щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, що ґрунтується на даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Проте з таким висновком судді місцевого суду погодитися не можна.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 перебував 04.05.2023, о 09:45 год в. м. Полтаві по вул. Європейська, 106 без документу, що підтверджує громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні, чим порушив п.п.2 п.2-2 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Стаття 44-3 КУпАП не визначає конкретних правил карантину, за порушення яких настає відповідальність, проте такі правила встановлюються відповідними актами законодавства.

Ця норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до п.п. 2, п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року, заборонено перебувати на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Конституційний Суд в рішенні від 28.08.2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України окремих положень постанови КМУ постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зазначив, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом-актом, ухваленим Верховною Радою України, як єдиним органом законодавчої влади в Україні, а встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить нормам Конституції України.

Між тим, обмеження встановлені постановою КМУ щодо заборони перебування на вулиці без документів, суперечать Конституції України та порушують права особи, що є недопустимим.

На вказані обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП підлягає скасуванню з закриттям провадження в цій частині на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В іншій частині постанова суду є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.

Поновити захиснику Процай Володимиру Миколайовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24 травня 2023 року як пропущений з поважних причин. .

Апеляційну скаргу захисника Процай Володимира Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24 травня 2023 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна