Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/413/23 Головуючий у суді І-ї інстанції Андріянова С. М.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2023 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 серпня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 13 травня 2023 року о 10 годині 15 хвилини, в м.Світловодськ Траса Т-1703 Кіровоградська область, керував т/з ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, від продуття приладу Драгер або огляду у лікаря нарколога в установленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився. Чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 29.07.2023 року серії ААД №189579, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, технічним засобом відеозапису на СD диску, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду як незаконну, необґрунтовану, а провадження по справі закрити через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги обґрунтовує тим, що розгляд справи здійснювався у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її представника. З оскаржуваної постанови вбачається, що адреса проживання скаржника зазначена АДРЕСА_2 . При цьому, на адресу суду повернувся конверт з відміткою працівників пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою». В той час як, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , з 12.05.2015 року, що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України. З огляду на вищевикладене, він фізично не міг знати, що стосовно нього розглядається адміністративна справа, так як за вказаною адресою не проживає, а за місцем реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , повідомлень щодо розгляду справи Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області не надходило. Враховуючи вище викладене, суд поруш його право на захист, відповідно останній був позбавлений можливості надати пояснення та здійснювати захист своїх інтересів. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, оскільки він не брав участь у розгляді справи, а про оскаржувану постанову йому стало відомо лише 06.09.2023, згідно розписки, тому вважає, що строк пропустив з поважних причин.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та клолпотання, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Строк на апеляційне оскарження даної постанови слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи в суді першої інстанції, оскаржувану постанову вчасно не отримав, що позбавило його можливості оскаржити її у строк, визначений ст. 294 КУпАП. Враховуючи, що доводи клопотання про пропуск строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовуються матеріалами справи, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, а строк на подачу апеляційної скарги - поновленню.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Апеляційна скарга містить єдиний аргумент щодо незгоди з прийнятою щодо ОСОБА_1 постановою, який полягає у тому, що розгляд справи відбувся без його участі та належним чином про його час та місце він не повідомлявся.

Натомість, поряд з цим, з відомостей протоколу про адміністративне правопорушення та відео з бодікамер поліцейського об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлений про те, що стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП і розгляд справи відбудеться у Світловодському міськрайонному судді Кіровоградської області.

При цьому, як убачається з матеріалів справи, місцевим судом неодноразово надсилались повістки на адресу зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, однак конверти повертались з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Також суд повідомляв ОСОБА_1 про день та час розгляду справи шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також, згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та ОСОБА_1 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Отже, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 будь-яким чином цікавився розглядом справи стосовно нього, яка перебувала на розгляді в суді першої інстанції з травня по серпень 2023 року, що об`єктивно спростовує доводи апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі.

Більш того, ОСОБА_2 , згідно з відео бодікамер поліцейських, відмовився надавати будь-які документи, що підсвічують особу, де б зазначалось місце реєстрації та проживання останнього.

Тому, працівники поліції самостійно, встановивши місце реєстрації ОСОБА_1 , згідно реєстрів на підставі анкетних даних водія, які повідомив сам ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу, й зазначили її в протоколі про адміністративне правопорушення. За цією адресою йому і направлялись повістки судом першої інстанції.

При цьому суд першої інстанції, декілька разів переносив розгляд справи для виклику ОСОБА_1 в судове засідання.

Водночас, справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відноситься до переліку, визначених ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді яких присутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Таким чином, враховуючи строк розгляду справи, передбачений ст. 277 КУпАП, суд обґрунтованого дійшов висновку провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що сам висновок суду про винуватість ОСОБА_1 , зроблений на підставі досліджений в судовому засіданні доказів останнім в апеляційній скарзі не оспорювався, апеляційний суд вважає, що при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 , судом першої інстанції не було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Поряд з цим, апеляційним судом було у повній мірі забезпечено право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та право на захист шляхом надання можливості взяти участь у судовому засіданні і надати пояснення, проте переконливих нових доводів, які давали б підстави скасувати постанову суду першої інстанції, останнім не наведено.

Так, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав, пояснивши, що він 13.05.2023 близько 10 год. дійсно рухався на автомобілі ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 в м.Світловодськ Траса Т-1703 Кіровоградська область. Але до цього він працював дуже довго в полі та відчув себе погано, оскільки почав падати тиск. Тоді він вирішив поїхати до сільської медичної амбулаторії. Приїхавши туди, вона виявилась зачиненою і тоді він вирішив їхати до Світловодської ЦРЛ. На пів дороги він зупинився на обочині, та, оскільки відчув себе ще гірше, випив ковток горілки, так як вона підвищує тиск. Це відбулося неподалік блок посту. В цей час до нього підійшов військовий та побачив як він пив горілку та повідомив про це поліцейських. Потім під`їхали працівники поліції та почали пропонувати продути прилад «Драгер» або проїхати до медичного закладу для визначення стану алкогольного сп`яніння. Однак, він відмовся та повідомив, що він стояв та вже після того вжив алкоголь, і тому продувати прилад «Драгер» він не буде. Зазначив, що працівники поліції почали його витягувати з автомобіля, неадекватно себе вести і він по телефону звернувся на 102 для виклику інших працівників поліції. Потім йому надіслали лист повідомлення стосовно його звернення до відділення поліції №1 ( м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, яке просить долучити до матеріалів справи.

Проте, як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України відмова від продуття приладу Драгер або огляду у лікаря нарколога в установленому законом порядку на стан сп`яніння, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними в справі доказами, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення ААД№189579 від 13.05.2023, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на визначення стану сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Крім того, відеозаписами зафіксовано те, що ОСОБА_1 мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на визначення стану сп`яніння, вів себе зухвало і навпаки розумів всі наслідки відмови від огляду на визначення стану сп`яніння.

Більш того, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ №375256 від 13.05.2023, ОСОБА_1 13.05.2023 року о 10 год. 15 хв. в м.Світловодськ Траса Т-1703 Кіровоградська область, керував т/з ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн., яке він сплатив, що підтверджує факт керування транспортним засобом.

Відтак, згідно сукупності досліджених доказів, судом правильно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відмова від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, та врахувавши особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, та призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка ОСОБА_1 , не підтверджена належними і достатніми доказами та не узгоджується з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом, як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 13.05.2023 реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При накладенні адміністративного стягнення, суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахувавши до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та призначив адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді районного суду щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 серпня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 серпня 2023 року щодо нього без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: