ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 жовтня 2023 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 , - визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 17000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп..

Згідно постанови суду, 17 серпня 2023 року о 23 год. 13 хв. в м. Чернівці по вул. Головна, 178, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мітсубісі Паджеро», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення координації руху, запах алкоголю із ротової порожнини, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився. Відмова фіксувалася працівниками поліції за допомогою технічних засобів відеозапису. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у своїй скарзі зазначає, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не визнає, так як не керував транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а докази, якими підтверджується його вина, є незаконними, так як при їх

ЄУНСС №727/9021/23 Головуючий у І інстанції: Танасійчук Н.М.

Провадження №33/822/674/23 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

складанні були порушенні вимоги законодавства.

Відповідно, постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин події.

Також вказує, що протокол є незаконним, складений з грубими порушеннями Конституції України, вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів, ґрунтується виключно на припущеннях (домислах) працівника поліції про те, що він керував автомобілем з ознаками сп`яніння, які нічим об`єктивно не підтверджуються.

Зауважує, що долучені відеозаписи не відображають порушення ним правил дорожнього руху, як правомірності зупинки автомобіля, оформлення документів. Долучені файли відеозапису не відображають повною мірою період огляду в реальному часі доби, що суперечить нормам чинного законодавства. Відеозапис складаються з окремих фрагментів: зупинка авто, його спілкування з поліцейськими, що є недопустимим. Відеозапис переривається на початку огляду, є непослідовним та сформованим з двох окремих фрагментів, з певним інтервалом в часі. Відповідно відео не відображає безперервно увесь період його огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з чим, вважає, що його вина не підтверджена належними доказами по справі, які складені з порушенням порядку встановленим законодавством, відповідно у його діях відсутня подія і склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, розпочате провадження підлягає закриттю на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП, а постанова районного суду не може бути визнана законною і підлягає скасуванню.

Перевіривши доводи апеляційної скарги апелянта ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Громадянин ОСОБА_1 та його адвокат Бацей Т.М. в судове засідання апеляційної інстанції не з`являлися, хоч і були належним чином повідомлені.

За таких обставин, відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Згідно п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимога цих правил, а також бути взаємно ввічливими, а відповідно до п.2.4 на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Заперечення правопорушником ОСОБА_1 в апеляційній скарзі своєї вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним.

Пункт 2.5 ПДР встановлює обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КпАП України.

Згідно диспозиції статті 130 КпАП України, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №445140 від 17.08.2023 року, яким встановлено, що 17 серпня 2023 року о 23 год. 13 хв. в м. Чернівці по вул. Головна, 178, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, порушення координації рухів. Від проходження огляду водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу та в медичній установі, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_1 було роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Окрім того у водія ОСОБА_1 було тимчасово вилучено документи, а саме посвідчення водія НОМЕР_2 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_3 .

З протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомлено в повному обсязі, який останній особисто підписав. Будь яких заперечень, незгоди, зауважень чи клопотань не заявив (а.с.1).

На думку суду, вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, а саме глави І п.6., огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи відеозаписами.

Зокрема, апеляційним судом встановлено, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини були зафіксовані на відеозаписах наданих працівниками поліції 476036, 476892, на яких чітко зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду (а.с.5).

При перегляді відеоматеріалів під час підготовки справи до апеляційного розгляду, судом встановлено, що водій ОСОБА_1 не заперечував факту вживання алкоголю, як і підтверджено факт керування останнім транспортним засобом в стані сп`яніння. Більше того, з відео файлів вбачається, що до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне затримання задля припинення правопорушення та складання адміністративних матеріалів, що також підтверджується протоколом про адміністративне затримання (а.с.2). Окрім того, з даних відеозаписів вбачається поведінка ОСОБА_1 , яка була неадекватною, зневажливою та не контрольованою. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 було відсторонено, шляхом передачі керування тверезому водію.

Так, з даних відеоматеріалів вбачається, що ОСОБА_1 тричі намагався пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest», однак не дотримувався вказівок працівника поліції та спеціально не дув у трубку визначений проміжок часу, тобто не набирав повітря та не дув 5 секунд. В подальшому ОСОБА_1 від проходження огляду на місці та в закладі охорони здоров`я відмовився.

Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, …, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, …, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд ОСОБА_1 мав проводитися у зв`язку з виявленням у нього таких ознак: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, порушення координації рухів. Проте, огляд за допомогою технічного засобу належним чином не проведено, так як ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки транспортного засобу (а.с.4).

Більше того, працівником поліції було підготовлено направлення на огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння у ЧОНД м. Чернівці, через виявлені в нього ознаки сп`яніння, такі як: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, порушення координації рухів. Разом з тим, ОСОБА_1 не було доставлено до ЧОНД, оскільки останній відмовився на місці зупинки транспортного засобу (а.с.3).

Зазначені вище докази підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, підстав недовіряти наявним в матеріалах справи доказам та сумніватися в їх правдивості у суду немає.

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зокрема Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи "Ван де Хурк проти Нідерландів", §61, "Болдеа проти Румунії", §30, "Морейра Феррейра проти Португалії", § 84).

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Отже, наявні в матеріалах справи докази є належними та допустимими й складені у відповідності до вимог законодавства. Будь-яких суттєвих порушень вимог законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів до нього, а також розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Доказів на спростування висновків місцевого суду щодо факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в апеляційній скарзі апелянтом не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Окрім цього, слід зазначити, що матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний з протоколом про адміністративне правопорушення та проведеним оглядом, а також з його адміністративним затриманням, а неправомірні дії працівників поліції щодо порушення його огляду на стан сп`яніння чи затримання не були предметом окремого оскарження в суді.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloranand Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до остаточного висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому діяння, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_1 про визнання його винним за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська