Справа № 129/2759/23
Провадження по справі № 3/129/1391/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2023 року м. Гайсин

Суддя Гайсинського районного суду Вінницької області Капуш І.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковника, проживаючого в АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності раніше не притягувався,

за ч.2 ст. 172-15 КУпАП, -

Встановив:

Відповідно до протоколу від 17.08.2023р. ОСОБА_1 поставлено за вину те, що він всупереч вимогам ст.ст. 9, 11, 16, 24, 58, 59, 66, 67 Статуту, ст.ст. 1, 2, 3, 4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 24 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 2 «Порядку бронювання військовозобов?язаних за списком військовозобов?язаних під час дії воєнного стану» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р. № 76, проходячи військову службу на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , що дислокується в місті Гайсин Вінницької області, будучи військовою службовою особою, діючи недбало, протиправно, на порушення своїх статутних обов?язків, приписів законів та інструкцій, 07.08.2023 призвав на відправку військовозобов?язаного ОСОБА_2 під час проведення мобілізації, хоча останній отримав бронювання від призову, тим самим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП не визнав і пояснив, що загальні вимоги та порядок документування у Збройних Силах України визначено Інструкцією з діловодства у Збройних Силах України, що затверджена наказом Генерального штабу Збройних Силах України від 07.04.2017 року №124 (зі змінами), далі Інструкція. Відповідно до п.п. 2.8.14. п.2.8. Інструкції, резолюція - це зроблений командиром (керівником) військової частини (установи) або посадовою особою напис на документі, який містить стислий зміст прийнятого ним рішення, щодо виконання документа, а відповідно до п.п. 3.10.10. гі. 3.10. Інструкції, відповідальність за виконання документа несуть особи зазначені в розпорядчому документі, резолюції командира (керівника), та працівники, яким безпосередньо доручено його виконання. Таким чином, ОСОБА_1 , як начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 написавши свою резолюцію на повідомленні від ПрАТ «Зернопродукт МХП» про бронювання військовозобов`язаних, визначив відповідальну особу за виконання вказаного документу та прийняте ним рішення «м-ру Редколісу «Опрацювати ВП» (а.с.а.с. 9, 28), а відповідно майор ОСОБА_3 та майор ОСОБА_4 , як посадові особи яким безпосередньо доручено його виконання, мали вжити всіх необхідних заходів, щодо проведення належного бронювання вказаних у повідомленні військовозобов`язаних.

Як зазначено у поясненні старшого офіцера відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_4 від 16.08.2023 року, 28.06.2023 року від ПрАТ «Зернопродукт МХП» до відділу кадрів ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшло повідомлення про бронювання військовозобов`язаних вищевказаного підприємства, де згідно списку за номером 368 було вказано ОСОБА_2 , тракториста машиніста сільськогосподарського виробництва, а також надано повідомлення про бронювання військовозобов`язаного. Крім того, на документі, що надійшов, була резолюція начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майору ОСОБА_3 , який у свою чергу у зв`язку з тим, що бронювання військовозобов`язаних та зарахування їх на спеціальний облік входить до посадових обов`язків ОСОБА_4 передав вищевказаний документ йому на виконання.

08.08.2023р. отримавши інформацію від представника ПрАТ «Зернопродукт МХП» про те, що в супереч повідомленню про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_2 його включили на відправку до в/ч для проходження військової служби під час мобілізації, ОСОБА_4 повідомив заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 начальника мобілізаційного відділу підполковника ОСОБА_5 , на що останнім було сказано, що військовозобов`язаний ОСОБА_2 під час проходження бесіди та доведення відповідних статей Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» про перебування на спеціальному обліку не повідомив та відмови від проходження служби по мобілізації не надавав (а.с. 41).

У поясненні заступника начальника - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_5 зазначено, що 16.03.2023 військовозобов?язаний ОСОБА_2 пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_5 (згідно протоколу N? 55/1987 від 16.03.2023 визнаний придатним до військової служби). Цього ж дня йому були доведені вимоги статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що він засвідчив особистим підписом та до 08.08.2023р. не надавав жодних підтверджуючих документів про наявність підстав для відстрочки (звільнення від призову на військову службу під час мобілізації).

Таким чином, на виконання вимог Указу Президента України від 24 лютого 2022 року N? 69/2022 «Про загальну мобілізацію» (з наступними змінами) та відповідно до частини 1 статті 39 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військовозобов?язаний ОСОБА_2 підлягав призову на військову службу під час мобілізації.

У зв?язку з цим, даного громадянина було відібрано мобілізаційним відділенням як такого, що підлягає призову на військову службу, про що його особисто повідомлено.

07.08.2023 молодший сержант запасу ОСОБА_2 був призначений в команду НОМЕР_1 та прибув по повістці на 18:00 для більш поглибленого вивчення представниками РТЦК та СП (за відповідними напрямками), де йому вчергове були доведені вимоги статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

08.08.2023 під час прийому команди, молодший сержант запасу ОСОБА_2 не заявляв про будь-які причини щодо неможливості його призову, під час бесіди з кандидатами перед відправкою даний військовозобов`язаний не заявляв жодних скарг на стан здоров`я та про підстави для надання відстрочки від призову по мобілізації (а.с.а.с. 25-27, 44-47).

Команду НОМЕР_1 , в складі якої був військовозобов`язаний ОСОБА_2 , було відправлено з ІНФОРМАЦІЯ_3 о 06:45 год. 08.08.2023 року. Після 09:00 год. цього ж дня прибув майор ОСОБА_4 до мобілізаційного відділення та повідомив, що ОСОБА_2 заброньований, але, так як на той час команда вже майже була на місці прийому та даний військовозобов`язаний був включений до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.08.2023 року №498 та поіменного списку команди НОМЕР_1 тому, як призваного на військову службу по мобілізації молодшого сержанта ОСОБА_2 не було знято з команди.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що жодною посадовою особою не було здійснено доповідь на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 про ситуацію, що склалася з призовом військовозобов`язаного ОСОБА_2 .

Службовим розслідуванням встановлено, що заступник начальника - начальник мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_5 , начальник відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_3 , старший офіцер відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_4 порушили вимоги статтей 11,12,14,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за що вказаних посадових осіб було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, 31.08.2023 року за вказане правопорушення заступника начальника - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_5 , Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області у справі № 129/2763/23 було визнано винуватим в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Вважав, що приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приписами статті 247 КУпАП обставинами, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення, тому розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Будь-яке протиправне, винне діяння, за здійснення якого чинним законодавством України передбачена адміністративна відповідальність, може бути визнане правопорушенням тільки за наявності у відповідному діянні певних ознак (елементів) складу адміністративного правопорушення.

Юридичною характеристикою адміністративного правопорушення є встановлене адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Структуру складу адміністративного проступку становлять такі її складові об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Об`єкт адміністративного правопорушення - це суспільні відносини, врегульовані нормами адміністративного права, яким завдано шкоди адміністративним правопорушенням.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП полягає в недбалому ставленні військової службової особи до військової служби, тобто передбачає дію або бездіяльність у вигляді порушення правил несення служби.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Враховуючи, на його думку, безпідставність звинувачень, відсутність доказів, які безспірно доказують вчинення ним правопорушення передбаченого ст. 172-15 КУпАП та відсутність складу адміністративного проступку, а саме об`єктивної сторони правопорушення, яка є необхідним його елементом, передбаченого ст. 172-15 КУпАП, просив суд винести постанову про закриття справи (п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП) на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме: ст. ст.9, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі, а саме комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення від 17.08.2023, складений відносно ОСОБА_1 не можливо визнавати таким процесуальним документом, який засвідчує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП. Це в свою чергу свідчить про те, що матеріали даної справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 проходячи військову службу на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , що дислокується в місті Гайсин Вінницької області, будучи військовою службовою особою, діючи недбало, протиправно, на порушення своїх статутних обов?язків, приписів законів та інструкцій, 07.08.2023 призвав на відправку військовозобов?язаного ОСОБА_2 під час проведення мобілізації, хоча останній отримав бронювання від призову, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 2 ст. 172-15 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.172-15 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

Керуючись ст. ст.7, 172-15, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Гайсинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: