Справа № 442/5008/23
Провадження №3/442/1915/2023
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 жовтня 2023 року місто Дрогобич Львівської області

Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваль Р.Г., розглянувши справу за матеріалами, котрі надійшли від відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 279799, складеним 16.07.2023 поліцейським СРПП ВП №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції Ярош Михайлом Орестовичем за частиною 1 статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 стверджується, що останній 16.07.2023 о 00 годин 30 хвилин в смт. Підбуж, на вулиці І.Франка, будучи водієм, керував мотоциклом «LONCIN LX 25069-2A», державний номерний знак . НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку з використанням технічного засобу Драгер 6820, результат огляду - 1,51 проміле (згідно тесту №03462), чим порушив вимоги пункту 2.9А Правил дорожнього руху України.

Під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку із невизнанням ОСОБА_1 своєї провини в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, останнім 11.10.2023 до Дрогобицького міськрайонного суду подано письмове клопотання про закриття провадження у даній справі в порядку ст. 271 КУпАП з підстав, які викладенні в клопотанні.

У судовому засіданні під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 своєї провини в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав з підстав, які викладенні у поданому ним клопотанні. При цьому, ОСОБА_1 пояснив, що у вказаний у протоколі час, тобто 16.07.2023 о 00 годин 30 хвилин в смт.Підбуж, на вулиці І.Франка він не керував мотоциклом «LONCIN LX 25069-2A», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки 15.07.2023 у вечірній час він залишив мотоцикл, який раптово поламався, біля центрального парку по вулиці І.Франка у смт. Підбуж Дрогобицького району. У цей час він був разом із своїм знайомим ОСОБА_2 . А тому, будучи у нічний час з 15 на 16 липня 2023 року в центрі смт.Підбужа разом з ОСОБА_2 , та іншими знайомими, він біля 00 годин 30 хвилин 16 липня 2023 року вирішив подивитися, чи все у порядку з мотоциклом, та відійшов від цих осіб. У цей час, коли він підходив до мотоцикла, до нього підійшли двоє поліцейських, які, не запитуючи, чи він керував мотоциклом, надали йому для продуву спеціальний прилад «Драгер», який він продув і такий прилад висвітлив показник 1,51, після чого поліцейський зразу сказав, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП. При цьому, працівники поліції не запитував його, чи згідний він з цим результатом і не пропонував йому пройти огляд у медичному закладі. Також поліцейські жодного разу не роз`яснювали йому його прав та обов`язків, а після того як вручили копію протоколу про адміністративне правопорушення, його відпустили. Після вказаних подій він повернувся до ОСОБА_2 , який був з іншими знайомими особами, яким повідомив про вказані обставини.

ОСОБА_1 вважає, що матеріали справи не підтверджують керування ним 16.07.2023 мотоциклом, тим більше у стані алкогольного сп`яніння, а факти, наведені в поданому клопотанні, взагалі виключають притягнення його до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки адміністративна відповідальність за цією статтею КУпАП може наступати, перш за все у випадку наявності доказів керування особою транспортним засобом, однак жоден з наявних у справі, перш за все, долучені поліцейськими відеозаписи подій не підтверджують факт керування ним мотоциклом.

Суддя, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого висновку.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена нею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

З об`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, полягає в тому числі у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у цьому випадку є водії транспортного засобу.

Отже, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення, на переконання суду, є вина суб`єкта правопорушення, яка полягає в тому, що суб`єкт правопорушення, усвідомлюючи встановлені стовно нього обмеження у праві керування транспортними засобами, здійснював керування ними.

Згідно з п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9а ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням наведеного, наявні у справі докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівам, оскільки, наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Так, як стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно з пунктами п.7, 8, 12 цієї Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (пункт 6 розділу І Інструкції).

Суддя зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до ст. 31 Закону України „Про Національну поліцію поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У ст. 40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999 передбаченого, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом ІІІ цієї Інструкції передбаченого, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Як зазначалось вище, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення є вина суб`єкта правопорушення, яка полягає в тому, що суб`єкт правопорушення, усвідомлюючи встановлені стовно нього обмеження у праві керування транспортними засобами, здійснював керування ними.

Отже, лише при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом, ознак сп`яніння або перебування цієї особи в стані сп`яніння, може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функції водія під час руху транспорту, незалежно від того, чи управляє він самохідною машиною, що рухається своїм ходом, або на причепі в іншої машини. При цьому не має значення, де, у якому місці особа управляла транспортом.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Для настання відповідальності не має значення, як довго управляв винний транспортним засобом. Проступок вважається закінченим з того моменту, коли особа, яка перебувала у стані сп`яніння, надала руху транспортному засобу.

Керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду роз`яснено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли водій почав рухатись.

Так, 20.02.2019 року Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рамках справи №404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

У той же час, з наявних у справі трьох відеозаписів не встановлено факт керування ОСОБА_1 мотоциклом, так як відеозапис починається, коли до ОСОБА_1 підходять поліцейські і запитують документи на право керування транспортними засобами і на мотоцикл. При цьому, вбачається, що вказаний мотоцикл не є у заведеному стані, а ОСОБА_1 стоїть біля мотоциклу.

Крім цього, при ухваленні рішення у даній справі суд враховує показання допитаного в судовому засіданні як свідка ОСОБА_2 , допит якого був проведений за клопотанням ОСОБА_1 , який показав суду, що у ніч з 15 на 16 липня 2023 року, зокрема біля 00 годин 30 хвилин 16 липня 2023 року ОСОБА_1 не керував мотоциклом, так як був з ним та іншими знайомими у центральній частині смт.Підбуж. Біля 00 години 30 хвилин 16 липня 2023 року ОСОБА_1 від них відлучився і сказав, що йде подивитися до мотоцикла, який 15.07.2023 біля 20 години був залишений ОСОБА_1 у його присутності біля центрального парку по вулиці І.Франка у смт.Підбуж Дрогобицького району.

Таким чином, суд дійшов висновку, що саме по собі знаходження ОСОБА_1 біля мотоцикла, який не був у стані руху (знаходився в нерухомому стані), навіть у нетверезому стані не є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки саме перебування особи у вказаному місці не доводить факт керування транспортним засобом.

Враховуючи наведене, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявні у справі докази свідчать про відсутність події адміністративного правопорушення, а в матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження керування останнім транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а отже, протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено безпідставно.

Отже, наведене виключає притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення наступає лише у випадку підтвердження керування транспортним засобом, а тому в іншому випадку за відсутності доказів такого керування транспортним засобом особа за будь яких умов не може нести відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Окремо суддя погоджується з іншими доводами ОСОБА_1 , наведеними у клопотанні про закриття справи про адміністративне правопорушення, які також підтверджують відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, за змістом статті 266 КУпАП вбачається, що за вказаних у справі обставин особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП після проведеного огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів лише у випадку згоди з таким результатом проведеного огляду та подальшої відмови від проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я.

Такі ж вимоги до оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП передбачені Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Зі змісту вказаних нормативних актів вбачається, що після того як водію, який пройшов огляд поліцейськими на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного засобу та у випадку виявлення за результатами такого огляду стану алкогольного сп`яніння (про що повинно бути детально вказано у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та в направленні на адресу КНП ЦМЛ м.Борислав на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), у подальшому такій особі повинно бути роз`яснено право на проведення огляду у медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння. Та лише після того як вказана особа відмовилася від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі або погодилася з результатами проведеного огляду із застосуванням спеціального технічного засобу, проведеного поліцейським на місці зупинки (що має підтверджуватися долученими до справи належними і достовірними доказами), стосовно вказаної особи повинен бути складений протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП.

Поряд з цим, з досліджених судом доказів (зокрема, відеозаписів; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного старшим інспектором СРПП ВП №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Маланяк Р.І.; направлення на адресу КНП ЦМЛ м. Борислав на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; рапорту поліцейського Яроша М.О.) встановлено, що всупереч статті 266 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, після проведеного огляду поліцейським із застосуванням приладу «Драгер» поліцейські не запитували в ОСОБА_1 , чи згідний він з результатом огляду, не роз`яснювали його право на проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та не доставляли ОСОБА_1 у медичний заклад для проведення такого огляду у випадку незгоди ОСОБА_1 з вказаним оглядом, проведеним поліцейськими.

З цього приводу суддя звертає увагу не незрозумілі та суперечливі твердження, наведені у долученому до справи направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.07.2023, складеному старшим інспектором СРПП ВП №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Р.Маланяк. У вказаному направленні, адресованому на адресу КНП ЦМЛ м.Борислав у графі «Огляд проводився за допомогою» вказано: «не проводився, відмова». А тому такий запис взагалі спростовує проведення ОСОБА_1 огляду поліцейськими із застосуванням «Драгера». Крім цього, у графі «Результати огляду», зазначено: «не проводився, відмовився», що свідчить про те, що з вказаного акту незрозуміло, від якого огляду відмовився ОСОБА_1 (оскільки він не відмовлявся від проведення такого огляду поліцейськими), після проведення такого огляду, поліцейські не направляли ОСОБА_1 для проведення такого огляду в медичний заклад, зокрема, у КНП ЦМЛ м.Борислава, не роз`яснювали право проведення такого огляду, а він не відмовлявся від проведення такого огляду в медичному закладі.

Наведене достовірно свідчить про порушення процедури притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що також свідчить про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Підсумовуючи усе вищевикладене та враховуючи таку кількість встановлених протиріч, котрі не вдалося усунути у ході судового розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що працівниками поліції не було дотримано вимоги ст.ст.251, 266 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки при складанні адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 не зібрано доказів керування ним мотоциклом у вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення час, а також було істотно порушено порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та оформлення матеріалів такого огляду. У зв`язку з цим такий проведений огляд поліцейськими є недійсним, а висновок працівників поліції про наявність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованим.

Отже, суддя, при встановлених у судовому засіданні усіх обставинах даної справи про адміністративне правопорушення, у їх сукупності, дійшов висновку, що направлені до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та їх аргументація у цілому не підтверджують наявність у його діях складу наведеного адміністративного правопорушення, а відтак є сумнівними. У той же час, оскільки досліджені судом докази, яким суд дав належну оцінку з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, не підтверджують керування ОСОБА_1 мотоциклом у вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення час, то наведене також свідчить про відсутність події такого адміністративного правопорушення.

У свою чергу, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» («Ireland v. The United Kingdom», заява № 5310/71), та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» («Korobov v. Ukraine»,заява № 39598/03).

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 року № 1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubio proreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до постанови Касаційного адміністративного суду ВС від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За таких обставин, вважаю, що направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, відповідно наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження в даній справі, оскільки в матеріалах справи, немає належних та допустимих доказів про те, що 16.07.2023 ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Керуючись ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 256, ст. ст.283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя Роман КОВАЛЬ