Справа № 946/5818/23 Провадження № 3/946/2370/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бурнусус О.О., за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д., захисника Гармаша М.Ю., ознайомившись з адміністративними матеріалами, які надійшли з Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Ізмаїльського міськрайонного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 193272 від 28.07.2023 року, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 28.07.2023 року о 00 годині 00 хвилин в с. Саф`яни БП ІС № 006, ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAN TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, огляд на стан сп`яніння проходив на місці зупинки у присутності двох свідків при використанні пристрою Алкотестер «Драгер» 0515 на табло якого висвітило 1,83 проміле.

Відповідно до вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, справа розглядалась за участю представника ОСОБА_1 адвоката Гармаш М.Ю.

Представник ОСОБА_1 адвокат Гармаш М.Ю. в судовому засідання зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недопустимим доказом, оскільки суть правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, бо протокол не містить відомостей про керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані сп`яніння, а жодна норма чинного законодавства не передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом саме з ознаками сп`яніння. Поліцейські перед застосуванням приладу «Драгер» не здійснили тестовий забір повітря та на відео не зафіксовано проведення встановлення мундштука до пристрою перед проведенням тесту, оскільки даний пристрій з мундштуком перебувають за кадром. З відеозапису не вбачається факту зупинки транспортного засобу та керуванням ним ОСОБА_1 . Поліцейські порушили Інструкцію № 1026 від 18.12.2018 року, оскільки відеозапис не вівся з моменту зупинку транспортного засобу та не фіксує його рух. Просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засідання свідок ОСОБА_2 пояснив, що проходить службу в Національній Гвардії України та 28.07.2023 року біля 00 год. 00 хв. під час несення служби на блокпосту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під`їхав та зупинився транспортний засіб MAN під керуванням, як було встановлено далі ОСОБА_1 , який прямував з м. Ізмаїл та повідомив, що розвантажився в м.Ізмаїл. Під час перевірки документів, які встановлюють особу та спілкування з водієм від нього було чутно запах алкоголю та виникла підозра в наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим було викликано працівників поліції. Після приїзду працівників поліції ОСОБА_1 , пройшов тест на стан сп`яніння, до медичного закладу їхати не бажав, хоча співробітник поліції йому повідомив про таку можливість. Крім водія ОСОБА_1 в транспортному засобі нікого не було. Після цього, транспортний засіб залишався біля блок посту до закінчення комендантського часу та ОСОБА_1 в ньому переночував та зранку поїхав.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засідання зазначив, що проходить службу в Національній Гвардії України та 28.07.2023 року біля 00 год. 00 хв. під час несення служби на блокпосту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під`їхав та зупинився транспортний засіб MAN під керуванням, як було встановлено в подальшому ОСОБА_1 , який прямував з м. Ізмаїл. Під час перевірки документів, які встановлюють особу та спілкування з водієм від нього було чутно запах алкоголю та виникла підозра в наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим було викликано працівників поліції. Після приїзду працівників поліції ОСОБА_1 , пройшов тест на стан сп`яніння, до медичного закладу їхати не бажав. Співробітник поліції вів відео фіксацію та його і напарника ОСОБА_2 було зазначено в протоколі як свідків. Крім водія ОСОБА_1 в транспортному засобі інших осіб не було. Після цього, транспортний засіб залишався біля блок посту до ранку та ОСОБА_1 в ньому переночував та зранку поїхав.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, представника, допитавши свідків та проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положенні» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року №1026 затверджена Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та час (п. 5 розділ ІІ Інструкції).

Порядок здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 року №573.

Відповідно до п. 8 Порядку, під час дії комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.

На території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Дозволяється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях, де запроваджено комендантську годину, без виданих перепусток особам та рух транспортних засобів Збройних Сил, Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Національної поліції, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС, які залучаються до здійснення заходів під час запровадження комендантської години, транспортним засобам спеціалізованого призначення, які виконують невідкладне службове завдання, за умови ввімкнення спеціальних світлових сигнальних пристроїв.

Особи, які вчинили кримінальні та адміністративні правопорушення, затримуються в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 11 Порядку визначено, що контроль за дотриманням особами комендантської години та спеціального режиму світломаскування здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.

Крім того, відповідно до п. 16 Порядку, патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право:

1) затримувати і доставляти в органи або підрозділи Національної поліції осіб, які вчинили або вчиняють правопорушення.

2) перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, або паспортні документи іноземця, особи без громадянства, документи, що підтверджують законність перебування на території України, та перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи та письмові заперечення, вислухавши представника ОСОБА_1 , а також допитавши свідків, суддя дійшов висновку про те, що невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення розцінюються критично, як обраний ним спосіб ухилення від відповідальності за скоєне ним правопорушення та до уваги не беруться, оскільки викладені обставини об`єктивно спростовуються дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 193272 від 28.07.2023 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом фіксування адміністративного правопорушення, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наданими в судовому засіданні, а також та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Доводи представника ОСОБА_1 щодо того, що поліцейські перед застосуванням приладу Драгер не здійснили тестовий забір повітря та на відео не зафіксовано проведення встановлення мундштука до пристрою перед проведенням тесту, оскільки даний пристрій з мундштуком перебувають за кадром, спростовуються долученими до матеріалів справи відеозаписами.

Як вбачається з дослідженого відеозапису 00Z0000__0002 на відрізку часу 0:01:55 0:02:20 ОСОБА_1 самостійно обирає мундштук, розпаковує його та вставляє до газоаналізатора «Драгер» після чого проходить огляд на стан сп`яніння. Крім того, під час проходження огляду та безпосередньо після, ОСОБА_1 не зазначив поліцейському будь-яких заперечень з цього приводу, а отже зауважень не мав.

Що стосується доводів про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суддя виходить з такого.

Статтею 251 КУпАП дано визначення доказам. Чинний КУпАП не містить визначення поняття належності доказів, проте згідно з правовою доктриною належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. КУпАП не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність, в тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, об`єктивна сторона складу вказаного адміністративного правопорушення полягає в тому, що порушник обов`язково має керувати транспортним засобом.

В даній справі про адміністративне правопорушення відсутні прямі докази на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом, однак даний факт суддею встановлено на підставі сукупності інших належних і допустимих непрямих доказів, які з урахуванням обставин цієї справи та висунутих на свій захист версій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що не узгоджувалися із наявними доказами, дозволили встановити винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Так, як вбачається з дослідженого відеозапису 01201__0001A на відрізку часу 0:00:47 0:00:49 на запитання поліцейського «вот этим транспортным средством керували?» ОСОБА_1 надав відповідь «да, да».

Також з відеозапису 00Z0000__0002 на відрізку часу 00:05 00:15 вбачається, що на запитання поліцейського «каким транспортным средством управляли?» ОСОБА_1 надав відповідь «MAN». На підтверджувальне запитання поліцейського «MAN?» ОСОБА_1 надав відповідь «да». Крім цього, з діалогу між поліцейським та ОСОБА_1 зафіксованому на даному відеозаписі на відрізку до 00:50 цілком встановлюється факт керування останнім зазначеним транспортним засобом, оскільки зміст діалогу складається з опису маршруту руху.

Зокрема, суддя звертає увагу, що під час з`ясування обставин справи та складання матеріалів адміністративного правопорушення ОСОБА_1 жодного разу не заперечив факт керування ним транспортним засобом.

Більш того, в судовому засідання стороною захисту взагалі не висувалось версій потрапляння ОСОБА_1 в комендантську годину на блокпост «Саф`яни» та хто керував транспортним засобом MAN TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , який заїхав на блокпост «Саф`яни».

Таким чином, версія про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та його не було зупинено, повністю спростовується дослідженими відеоматеріалами.

Більш того, суддя звертає також увагу на те, що з урахуванням незгоди ОСОБА_1 з діями працівника поліції, суду не надано доказів, що останній звертався до органів Національної поліції зі скаргою на незаконні дії поліцейського або ж доказів про те, що на поліцейського, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення за вчинення ним незаконних дії під час оформлення адміністративних матеріалів по даній справі.

За таких обставин, доводи сторони захисту суд розцінює критично, вважає такі дії направленими на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Надаючи оцінку доводам про те, що поліцейські порушили Інструкцію № 1026 від 18.12.2018 року, оскільки відеозапис вівся не з моменту зупинку транспортного засобу та не фіксує його рух, суддя зазначає наступне.

Як встановлено матеріалами справи, 28.07.2023 року о 00 годині 00 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAN TGX 18.480, державний номер НОМЕР_1 в с. Саф`яни БП ІС № 006, тобто ОСОБА_1 під час виконання маршруту перетинав блокпост ІС № 006 та на виконання встановлених правил проїзду блокпостів мав виконати вимоги встановлених дорожніх знаків та вимоги військовослужбовців та інших уповноважених осіб, діяльність яких у визначений час регулюється постановами КМУ від 29.12.2021 року № 1455 та № 1456.

Отже, під час перевірки документів осіб, які перетинають встановлений блокпост у військовослужбовців НГУ виникла підозра в наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим було викликано працівників поліції та з цих підстав наявні відеоматеріали розпочинаються саме з моменту прибуття на місце події працівника поліції, який обладнаний засобами відеофіксації, на відміну від військовослужбовців, які несуть службу на блокпостах.

Крім того, суд звертає увагу, що на компенсування відсутності відеофіксації руху та зупинки транспортного засобу, судом допитано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , військовослужбовців НГУ, які в судовому засідання надали пояснення за обставинами справи та підтвердили, що 28.07.2023 року біля 00 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAN TGX 18.480, державний номер НОМЕР_1 та заїхав на блокпост «Саф`яни».

Також, на думку суду, не заслуговують на увагу доводи про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недопустимим доказом з підстав зазначення відомостей про керування транспортним засобом ОСОБА_1 з ознаками сп`яніння, а не у стані сп`яніння, з огляду на таке.

В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

Як неодноразово наголошувалося у постановах Касаційного кримінального суду, порушення порядку отримання доказів, яке призводить до їх недопустимості, визначається правилами допустимості доказів, передбаченими главою 4 § 1 КПК та іншими статтями КПК, в яких такі правила сформульовані. Також Суд визнавав, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має не лише довести наявність таких порушень, а й обґрунтувати, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, в тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді.

Відтак, на думку судді, представником притягуваного не зазначено, яким чином формулювання частини фабули протоколу про адміністративне правопорушення змістом, який є близьким до чіткого формулювання диспозиції статті закону перешкоджала забезпеченню та реалізації прав і свобод, яким чином це позначилось або могло позначитися на результаті судового розгляду, в тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді.

Отже, формулювання частини фабули протоколу про адміністративне правопорушення змістом близьким до чіткого формулювання диспозиції статті закону, на думку судді, жодним чином не впливає на його суть та не порушує права притягуваного.

Крім того, надаючи оцінку вищевказаним доводам, суддя вважає за необхідне звернути увагу на таке.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції («Адольф проти Австрії» (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка ЄСПЛ застосовності кримінального аспекту ст.6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82-83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці ЄСПЛ перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Другий та третій критерії являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст.6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належало в цілому до «кримінальної» сфери («Озтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), пункт 54; «Лутц проти Німеччини» (Lutz v. Germany), пункт 55).

Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи вид та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, вважаю, що адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним».

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

Суддя вважає за можливе не давати оцінку іншим доводам адвоката, оскільки вони на висновки суду не впливають.

Також суддя звертає увагу, що ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції скористався своїм правом на правову допомогу, мав можливість представити свою версію подій та спростовувати надані докази в рамках змагального провадження.

Проте, маючи можливість ефективно захищатися та спростовувати існування інкримінованих фактів при наявності в матеріалах справи достатньо вагомих доказів його причетності до правопорушення, ОСОБА_1 не зміг спростувати наявні в матеріалах докази та надати достатніх обґрунтувань своїм доводам.

Таким чином, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому ст. 279 КУпАП, з`ясувавши в повному обсязі обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суддя дійшов висновку про те що, є підстави вважати про наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно довідок наданих начальником САП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 01.08.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , повторності вчинення адміністративного правопорушення протягом календарного року за ст.130 КУпАП не має, посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 отримав 24.03.2012 року.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення враховуються обставини згідно ст. ст. 33-35 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, з урахуванням чого застосовується адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того вважається за необхідне в силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року (із змінами), а саме в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 251, 266, 268, 280, 283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір на користь держави в розмірі 536 грн. 80 коп., зарахувавши його до спеціального фонду державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного судупротягом десяти днів з дня винесення, або отримання.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2023 року.

Суддя: О.О.Бурнусус