ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 688/3076/23

Провадження № 33/4820/592/23

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., захисника Стандратюка В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Стандратюка В.І. на постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 вересня 2023,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 3 (три) доби.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

За постановою суду 19.07.2023 року близько 17.40 год. ОСОБА_1 , в м.Шепетівка, по Старокостянтинівське шосе, 30Б, перебуваючи в п`яному вигляді у громадському місці, висловлювався нецензурною лайкою до перехожих, чим порушував громадський порядок та спокій громадян, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Крім того, 10.08.2023 року близько 16.00 год. ОСОБА_1 в м.Шепетівка, по вул.Залізнична, 33, в приміщенні залізничного вокзалу, в громадському місці, образливо чіплявся до ОСОБА_2 , виражався нецензурною лайкою, внаслідок чого порушував громадський порядок та спокій громадян, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Не погоджуючись з рішення суду захисник ОСОБА_1 адвокат Стандратюк В.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення. Стверджує, що ОСОБА_1 вину не визнав, єдиний доказ його вини, на який послався суд першої інстанції, є протокол про адміністративне правопорушення. Уважає, що місцевий суд дослідив обставини справи неповно і поверхнево та дійшов передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Стандратюка В.І., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, з таких підстав.

Відповідно до статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За правилами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею протиправної, винної дії чи бездіяльності (адміністративного правопорушення), яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. При цьому, в силу приписів 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згіднозі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до постанови судді, 19.07.2023 року близько 17.40 год. ОСОБА_1 , в м.Шепетівка, по Старокостянтинівське шосе, 30Б, перебуваючи в п`яному вигляді, у громадському місці, висловлювався нецензурною лайкою до перехожих, чим порушував громадський порядок та спокій громадян, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо доведеності вини ОСОБА_1 по епізоду хуліганських дій від 19.07.2023, суд посилається на наявні у матеріалах справи докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 962987 від 19.07.2023.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Натомість, суд першої інстанції не дотримався зазначених вище положень та не з`ясував фактичні обставини цього адміністративного правопорушення для повного, всебічного й об`єктивного розгляду справи, як цього вимагає стаття 245 КУпАП та стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободі, як наслідок, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення та прийняв незаконне і необґрунтоване рішення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з диспозицією, відповідальність за статтею 173 КУпАП передбачена за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Безпосереднім об`єктом охорони за статтею 173 КУпАП є громадський порядок.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від хуліганства, що наказується в кримінальному порядку, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне саме до цього. Суб`єктивна сторона полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП необхідно встановити факт того, що особа дійсно в активній формі, безпричинно, з власної ініціативи чи через незначний привід порушила громадський порядок і спокій громадян, перешкоджала нормальним умовам їх життєдіяльності чи відпочинку.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до статті 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляд справи Конвенцію про захист прав і основоположних свобод і протоколів до неї, та практику Європейського суду з прав людини і Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено впункті43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 962987, 19.07.2023 року близько 17.40 год. ОСОБА_1 , в м.Шепетівка по Старокостянтинівське шосе, 30Б, перебуваючи в п`яному вигляді у громадському місці висловлювався нецензурною лайкою до перехожих, чим порушував громадський порядок та спокій громадян, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, за відсутності будь-яких інших доказів, не є безумовним та беззаперечним доказом вини особи, оскільки не є імперативним фактом доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Протокол про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено працівником поліції, та, відповідно до статті 251 КУпАП, є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі, але не є остаточним і достатнім доказом для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП.

Як убачається з матеріалів справи та протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 962987 від 19.07.2023 долучено письмові пояснення начальника служби безпеки магазину «Епіцентр» ОСОБА_3 , в яких йдеться про те, що ОСОБА_1 чіплявся до персоналу магазину, висловлювався нецензурною лайкою та намагався затіяти бійку.

Разом з тим, потерпілі від вказаних дій ОСОБА_1 не зазначені і не опитані, жодних доказів на підтвердження цих обставин матеріали справи не містять, також цей факт не знайшов підтвердження в ході судового розгляду, оскільки на пояснення цього свідка суд не посилався.

Таким чином, зазначене у письмових поясненнях ОСОБА_3 від 19.07.2023 (а.с 3) не узгоджується з обставинами, викладеними у протоколі, свідки чи інші докази на підтвердження інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення по вказаному епізоду відсутні.

Аналізуючи у сукупності зазначені вище норми законодавства та надані докази, приходжу до висновку, що суддя суду першої інстанції припустився порушення вимог закону про адміністративну відповідальність, розглянув протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 962987 від 19.07.2023, при цьому не з`ясувавши чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, не з`ясувавши повно, всебічно і об`єктивно всі обставини справи, і, як наслідок, передчасно дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП за епізодом хуліганських дій від 19.07.2023, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є слушними.

Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція) (рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, за епізодом, яке мало місце 19.07.2023, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, апеляційний суд уважає обґрунтованим визнання ОСОБА_1 винним за ст. 173 КУпАП, по епізоду хуліганських дій 10.08.2023 щодо потерпілої ОСОБА_2 .

Вина ОСОБА_1 у вчиненні 10.08.2023 адміністративного правопорушення підтверджується наступними матеріалами справи, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 963331 від 10.08.2023, де зазначено, що 10.08.2023 року близько 16.00 год. ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 , в приміщенні залізничного вокзалу, в громадському місці, образливо чіплявся до ОСОБА_2 , виражався нецензурною лайкою, внаслідок чого порушував громадський порядок та спокій громадян, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

- заяви потерпілої ОСОБА_2 , у якій вона просить притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який чіплявся до неї та висловлювався на її адресу нецензурними словами, погрожував, чим ображав її честь та гідність;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 з яких слідує, що 10.08.2023 близько 16.00 год. вона перебувала на своєму робочому місці, до неї підійшов чоловік на ім`я ОСОБА_4 , який почав чіплятися, висловлюватися нецензурною лексикою, на її зауваження не реагував, погрожував розправою та обливав воді. До вказаного інциденту, він також чіплявся до невідомого чоловіка;

- випискою про систематичні вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, зокрема і за ст. 173 КУпАП.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини, розцінюється, як бажання уникнути відповідальності за скоєне, оскільки викладені в апеляційній скарзі обставини не спростовують факт вчинення ОСОБА_1 10.08.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП відносно потерпілої ОСОБА_2 ..

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що оскільки обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення по епізоду хуліганських дій 19.07.2023 не підтверджуються належними та допустимими доказами, а наявні в матеріаламисправи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП,у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП по епізоду 19.07.2023, а тому постанова судді першої інстанції є необґрунтованою і підлягає зміні, а провадження у справі, в цій частині закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, по епізоду хуліганських дій 10.08.2023 щодо потерпілої ОСОБА_2 вина ОСОБА_1 підтверджується належними та допустимими доказами, а тому постанова суду, в цій частині, є законною і обґрунтованою про визнання його винним у вчиненні цього правопрушення, з накладенням адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на строк 3 (три) доби.

Згідно з приписами ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положення ст. 33 КУпАП регламентують, що адміністративне стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Ураховуючи дані про особу правопорушника, а саме, що він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, вчинивши нове правопорушення, вважаю обґрунтованим накладення на нього адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на строк 3 (три) доби.

Вважаю, що таке стягнення за своїм видом та розміром буде достатнім для виправлення ОСОБА_1 та для запобігання вчиненню ним інших правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Стандратюка В.І. задовольнити частково.

Постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 вересня 2023 щодо ОСОБА_1 змінити.

Закрити адміністративне провадження щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, по епізоду хуліганських дій 19.07.2023, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП по епізоду хуліганських дій 10.08.2023 щодо потерпілої ОСОБА_2 , з накладенням адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на строк 3 (три) доби.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша