Справа № 462/7329/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 жовтня 2023 року суддя Залізничного районного суду міста Львова Палюх Н.М., з участю захисника Торопчина О.Д., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП

встановив:

ОСОБА_1 о 21.08 год. 09.09.2023 у м. Львові по вул. Кульпарківській, 126 керував транспортним засобом «BMW 320 D» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У суді ОСОБА_1 визнав всі обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначив, що він дійсно відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння. Проте зазначив, що у березні 2023 року він отримав ушкодження унаслідок військових дій під м. Бахмут, тривалий час лікувався та проходив відповідну реабілітацію з приводу акубаротравми, розладу адаптації з тривожно депресивним синдромом. Внаслідок свого захворювання дії працівників поліції він сприйняв ворожими, а обстановку, яка склалась, наближеною до небезпеки бути оточеним, захопленим у полон, тобто був дезорієнтований у просторі, чому й відмовився від проходження огляду. Вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Торопчин О.Д. у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 не заперечує факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, проте через отримані ушкодження голови внаслідок військових дій під м. Бахмут, він не усвідомлював значення своїх дій і дії працівників поліції на той час вважав ворожими, був дезорієнтований у просторі. Просить закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку його захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №569965 від 09.09.2023, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 09.09.2023, рапортами, оглянутими відеозаписами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 та його захисником визнаються всі обставини справи, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Щодо клопотання адвоката Торопчина О.Д. про призначення у справі судово-психіатричної експертизи слід зазначити наступне.

Статтею 71 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" та ст. 21 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що судово-психіатрична експертиза в адміністративних, цивільних справах, у кримінальному провадженні призначається і проводиться на підставах та в порядку, передбачених законом, для вирішення питань, що потребують спеціальних знань в сфері судової психіатрії.

Зі змісту ст. 17 КУпАП вбачається, що особа яка була в стані неосудності під час скоєння адміністративного правопорушення, не підлягає адміністративній відповідальності.

Зокрема в ст. 20 КУпАП передбачено, що не підлягає відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Відповідно до ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Суд зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

Суд не знаходить достатніх підстав для призначення по справі експертизи, оскільки матеріали справи надають можливість встановити дійсні обставини справи, оцінити їх у співвідношенні з поясненнями ОСОБА_1 та зробити відповідний висновок про наявність чи відсутність у діях останнього складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Суд критично оцінює покликання сторони захисту на те, що унаслідок отриманих травм під час бойових дій, ОСОБА_1 вважав дії працівників поліції на місці події ворожими, а обстановку, яка склалась, наближеною до небезпеки бути оточеним, захопленим у полон, оскільки суду не надано належних доказів на підтвердження того, та й таке спростовується відеозаписами з нагрудних камер працівників потрульної поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, свідомо відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, при цьому він адекватно оцінював обстановку, поводився мирно і спокійно, а працівники поліції - виважено та толерантно.

Інших доказів, крім наявних в матеріалах адміністративної справи, суду не надано.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання про призначення по справі експертизи відмовити.

Відтак, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та враховуючи особу правопорушника, суд приходить до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 прожиткових мінімуми працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави 536,80 грн. судового збору.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 23.10.2023.

Суддя: