ПОСТАНОВА

Іменем України

23.05.2023 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Грушковська Л.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли з Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ч. 3 ст.126 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №325493 22.03.2023 об 11:00 год. на автодорозі М-21, 425 км Могилів-Подільського району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Mondeo, ДНЗ НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, постановою ДВС від 21.02.2022р. ВП № 65244235 у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Подав письмові пояснення, у яких просив закрити провадження в справі щодо нього за ознакою вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КпАП України, за відсутністю в його діях події і складу цього адміністративного правопорушення. Зазначив, що не знав про застосування щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, оскільки не був належним чином повідомлений про наявність такої постанови. А дізнався про її наявність лише від працівників поліції при складанні зазначеного протоколу.

Вивчивши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суддя доходить наступного.

Частина 3 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

Судом встановлено, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами була прийнята 21.02.2022 року, однак будь-яких доказів, що дана постанова була надіслана ОСОБА_1 рекомендованим листом чи іншим чином доведена до ОСОБА_1 немає.

В подальшому, державним виконавцем Тертичною В.В. вищезазначена постанова направлена на виконання до Головного управління Національної поліції, хоча повинна була бути направлена лише після закінчення строку, визначеного ч.5 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять відомостей, які би вказували на наявність умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, а саме про те, що ОСОБА_1 знав про накладене на нього обмеження і злісно його порушував.

Отже, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення є провина суб`єкта правопорушення, яка полягає в тому, що суб`єкт правопорушення, усвідомлюючи встановлені стосовно нього обмеження у праві керування транспортними засобами, здійснював керування ними.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 року в справі "Коробов проти України"), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року в справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п.161).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 29.02.2019 року №1-р/2019 наголошено, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається судом передусім на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, стосовно оформлення якого законом встановлено вимоги, обов`язкові до виконання усіма повноважними на його складання суб`єктами, недотримання яких унеможливлює об`єктивний та справедливий розгляд справи.

Отже, у зв`язку з недоведеністю жодним належним та допустимим доказом у моїх діях складу вказаного у протоколі адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, суд вважає, що провадження у даній справі має бути закрито.

Керуючись ст. 33-35, 252, 247, 280, 284-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ознакою вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КпАП України, за відсутністю в його діях події і складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до Вінницького апеляційного суду.

Суддя