Провадження № 33/801/920/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , його захисника адвоката Шевчу-ка Олександра Васильовича на постанову судді Вінницького міського суду Він-ницької області від 19 вересня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , військовослужбовця Харківського Націо-нального університету повітряних сил імені Івана Кожедуба ( ХНУПС ), заре-єстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за частиною першою статті 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 28 серпня 2023 року серії ААД № 432151, складеного о 00.40 годині у м. Вінниці по вул. Пирогова, 246, уночі 28 серпня 2023 року о 00.20 годині у м. Вінниці по вул. Пирогова, 246 водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Opel Zafira», но-мерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у вста-новленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допо-могою приладу «Драгер Alcotest 6820», результат виявився позитивним у 2,09‰. Подія за участі ОСОБА_1 зафіксована портативними відеореєстра-торами № 470750, № 470758. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення пункту 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2023 року на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення за вчинення ад-міністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів до-ходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керуван-ня транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на ко-ристь держави 536,80 гривень судового збору.

Не погоджуючись із такою постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , його захисник адвокат Шевчук О. В. оскаржують її в апеляційному порядку, просять постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Скаржники вважають оскаржувану постанову необґрунтованою, винесеною за результатами неповного дослідження доказів та їх неправильної оцінки, з пору-шенням норм матеріального, процесуального права. Обґрунтовуючи власну апеляційну скаргу, особа, притягнута до адміністративної відповідальності, йо-го адвокат вважають безпідставними висновки суду першої інстанції щодо до-веденості вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки належними та допустимим доказами, на їхню думку, не доведено керування останнім транс-портним засобом. Відповідно до долучених до справи відеозаписів із нагрудних камер поліцейськими не зафіксована зупинка транспортного засобу під керу-ванням ОСОБА_1 , а, навпаки, автомобіль знаходився у нерухомому стані. При цьому ж зазначається, що поліцейськими не було дотримано вимог Закону України «Про національну поліцію», автомобіль під управлінням невстановле-ної особи було зупинено незаконно. Разом із тим долучений до справи відео-запис не може вважатися допустимим доказом, оскільки він не є безперервним, відповідно, викликає сумніви щодо можливого його редагування. Окрім того адвокат стверджує про недопустимість як доказів чеку «Драгера» та акту огля-ду на стан сп`яніння, оскільки акт огляду датований «2022 роком» та підписа-ний поліцейським у спеціальному званні старшого лейтенанта поліції, а згідно відеозапису огляд проводився поліцейським у спеціальному званні капітана по-ліції. Тобто зазначені докази складені та підписані поліцейським, який не про-водив огляду на стан сп`яніння. Посилаючись на положення пунктів третього, четвертого розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Мі-ністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, адвокат вказує, що на його запит з надання посвідчених в установ-леному порядку свідоцтва про повірку газоаналізатора, сертифікату застосова-ного поліцейським приладу, декларації, листом УПП у Вінницькій області від 14 вересня 2023 року № 167Аз/41/21/02-2023 повідомлено про закінчення сертифікату відповідності приладу, декларації газоаналізатора alcotest 6820 «ARHK-0031» та що Drager введений в експлуатацію і не повинен мати серти-фікації/декларації про відповідність вимогам Технічного регламенту. Зміст пункту 22 розділу ІІІ Інструкції вказує на те, що результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, складений з порушенням вимог цієї Інструкції, тому вважа-ється недійсним.

У судове засідання апеляційного суду ані правопорушник, ані його адвокат не з`явилися з невідомих причин, хоча про час, дату та місце перегляду справи вони повідомлені завчасно, в установленому порядку, про що свідчать належні докази на аркушах справи 35-37 включно. Будь-яких заяв ОСОБА_1 , його ад-вокат ОСОБА_2 з приводу процесуального руху справи до суду апеляційної інстанції не подавали. Ураховуючи, що чинний КУпАП не передбачає обов-язкової участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, у роз-гляді справи за статтею 130 КУпАП ( стаття 268 ), те, що ОСОБА_1 та його за-хисник повідомлені про розгляд цієї справи в установленому порядку, керую-чись частиною шостою статті 294 КУпАП, суддя апеляційного суду вважає можливим переглянути справу у межах апеляційної скарги у відсутності її учас-ників, які за викликом суду не з`явилися у судове засідання з невідомих при-чин.

Ретельно дослідивши матеріали цієї адміністративної справи, проаналізу-вавши наявні у ній докази у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов вис-новку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений до-водами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено не-правильне застосування норм матеріального права або порушення норм проце-суального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджу-валися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адмі-ністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясу-вання обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до норм статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністра-тивне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та ін-ші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення-ми особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгля-ді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчинен-ні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішен-ня справи.

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 28 серпня 2023 року серії ААД № 432151, складеного о 00.40 годині у м. Вінниці по вул. Пирогова, 246, вночі 28 серпня 2023 року о 00.20 годині у м. Вінниці по вул. Пирогова, 246 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Opel Zafira», номер-ний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встанов-леному законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер Al-cotest 6820», результат установлений позитивний 2,09‰. Подія за участі ОСОБА_1 відображена за допомогою відеофіксації на портативні відеореєстратори № 470750, № 470758. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення пункту 2.9а Правил дорожнього руху. До протоколу доданий акт огляду на стан алко-гольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно із яким у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови. Огляд проведений за допомогою приладу «Драгер Alcotest 6920, ARHK - 0031», результат тесту ви-значений у 2,09‰, тобто, позитивний. Під час проведення огляду застосовува-лися засоби відеофіксації. Даний акт підписаний ОСОБА_1 про згоду із ре-зультатами огляду. Також безпосередньо ОСОБА_1 підписаний та долуче-ний до протоколу чек драгера із зафіксованим результатом тесту.

У матеріалах справи наявний відеозапис з нагрудних камер поліцейських, яким зафіксована хронологія нічної події 28 серпня 2023 року за участі ОСОБА_1 .

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопору-шення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суд першої інстан-ції виходив із того, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушен-ня цілком доведена матеріалами справи, а саме наявними у ній вищезазначени-ми доказами.

За викладених фактичних та об`єктивних обставин з висновком судді суду першої інстанції належить погодитися; у діях ОСОБА_1 дійсно наявний склад правопорушення, його правильно та обґрунтовано визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до частини першої статті 130 КУпАП особа несе відповідаль-ність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водія, а також за передачу керування транспортним засо-бом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарсь-ких препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкоголь-ного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських пре-паратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пунктів другого, четвертого, шостого розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, нар-котичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських пре-паратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Мініс-терства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння під-лягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваже-ного підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони пе-ребувають у стані сп`яніння згідно із ознаками такого стану. Ознаками алко-гольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координа-ції рухів; порушення мови; вира жене тремтіння пальців рук; різка зміна забарв-лення шкірного покриву обличчя; пове дінка, що не відповідає обстановці.

Встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огля-ду, який проводиться згідно з вимогами згаданої Інструкції поліцейським з ви-користанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю у крові ( пункт сьомий розділу ІІ Інструкції). Відповідно до пункту десятого розділу ІІ Інс-трукції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, прове-деного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`я-ніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати проведеного поліцейським огляду зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт ог-ляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається во-дію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Як-що технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбача-ється роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі адвокат першочергово звертає увагу на недоведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом через відсутність від-повідних доказів, надалі стверджуючи відповідно про неможливість останнім нести відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Однак апеляційний суд з такими аргументами скарги категорично погоди-тися не може, оскільки вони цілком спростовуються долученими до справи ві-деозаписами з нагрудних камер поліцейських № 470750, № 470758. Згідно ві-деозапису та зі слів самого ОСОБА_1 він із товаришем перебували в авто-мобілі, однак саме він керував транспортним засобом та був зупинений праців-никами поліції. Відповідно ОСОБА_1 на спростування аргументів його захис-ника беззаперечно є суб`єктом адміністративного правопорушення. При цьому суд критично оцінює твердження адвоката про неналежність як доказу відеоза-пису з нагрудних камер поліцейських, оскільки зазначені відеозаписи не є без-перервними. Належить мати на увазі, що долучений до цієї адміністративної справи оптичний диск містить два файли із відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, тому слід погодитися, що такі відеозаписи дійсно мають перери-вання. Однак кожен із відеофайлів записаний єдиним відеорядом та є хроно-логічним у подіях, що мали місце уночі 28 серпня 2023 року за участі ОСОБА_1 , містить достатньо даних для можливості його оцінки з будь-якої точки зо-ру, встановлення наявності вчиненого адміністративного правопорушення, ви-нуватості особи у його вчиненні.

Як слідує із матеріалів цієї адміністративної справи, огляд ОСОБА_1 проводився за його згоди та бажання на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» прилад № ARНК-0031, ре-зультат огляду встановлений у 2,09‰, тобто, вочевидь із перевищенням допус-тимого цифрового показника.

Крім того у відповідності до норм статті 266 КУпАП під час проведення огляду застосовувалися технічні засоби відеозапису, що також свідчить про на-лежне фіксування події та огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. За да-ними відеозапису безумовно слідує, що ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень за власним бажанням проходив огляд на місці зупинки транспорт-ного засобу та зрештою не заперечував щодо виявлених результатів огляду, власноручно підписавши чек драгера із результатами огляду та акт огляду, який складений поліцейським. Бажання пройти огляд у медичному закладі ОСОБА_1 не виявляв, лише вказував, що дійсно винен, що сів за кермо після вжи-вання алкоголю.

Обґрунтовуючи доводи скарги, захисник Чайки А. С., аналізуючи поло-ження пункту двадцять другого розділу ІІІ Інструкції, вказує на те, що резуль-тати огляду на стан сп`яніння складені з порушенням вимог цієї Інструкції, то-му є недійсними. Проте такі аргументи суд вважає неспроможними, адже розділ ІІІ Інструкції встановлює порядок проведення огляду на стан сп`яніння у закла-дах охорони здоров`я і оформлення його результатів, тоді як огляд ОСОБА_1 проводився на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими, порядок проведення якого визначений у розділі ІІ Інструкції.

На противагу аргументів апеляційної скарги адвоката необхідно також вка-зати, що будь-яких зауважень щодо дій поліцейських як під час проведення огляду, так і під час оформлення результатів огляду та адміністративних мате-ріалів ОСОБА_1 , будучи обізнаним про свої права та обов`язки, не висловлю-вав, навпаки, особисто стверджувально погоджувався зі всіма поведеними про-цедурами. Посилання захисника на те, що поліцейський, який оформив адмі-ністративні матеріали, не входив до складу екіпажу поліції не підтверджуються будь-якими доказами; відомостей, які б свідчили про зворотне суду не надано, в окремому порядку дії поліцейських ОСОБА_1 не оскаржувалися.

Не заслуговують на увагу й намагання захисника довести невідповідність застосованого для огляду ОСОБА_1 засобу вимірювальної техніки Техніч-ному регламенту, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 року № 94, оскільки вони спростовуються листом УПП у Він-ницької області від 14 вересня 2023 року № 167Аз/41/21/02-2023.

За таких обставин об`єктивно неможливо заперечити зафіксований в уста-новленому порядку факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`янін-ня під час керування транспортним засобом уночі 28 серпня 2023 року та на-лежним чином зафіксованих результатів проведення його огляду на стан сп`я-ніння, що вказує на наявність у його діях складу адміністративного правопору-шення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Мотиви апеляційної скарги адвоката не спростовують обґрунтованості висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній постанові, оскіль-ки вина правопорушника у вчиненні адміністративного правопорушення, пе-редбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, повністю доведена матері-алами справи та наявними у ній доказами.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто пере-буває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене у статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і без-стороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейсь-кого суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції щодо обґрунтування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожний довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лю-того 2010 року; Проніна проти України, № 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, від 18 липня 2006 року ). Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішен-ня національного суду, як правило, з точки зору наявності у ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і до-водів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального чи процесуального права, не спростовують правильні висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративно-го правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, пов-ністю доведена матеріалами справи. З урахуванням наведеного вимогу апе-ляційної скарги про скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції апеляційний суд визнає необґрунтованою та не знаходить підстав для її задо-волення.

У пункті 52 рішення Європейського суду з прав людини від 05 лютого 2008 року у справі «Романаускас проти Литви» констатований обов`язок націо-нального суду переконатися, що провадження в цілому, зокрема, спосіб отри-мання доказів, були справедливими. У справі «Бакланов проти Росії» ( рішення Європейського суду з прав людини від 09 червня 2005 року ), у справі «Фрізен проти Росії» ( рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав лю-дини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтере-сами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було до-тримано принципу законності і воно не було свавільним.

Таким чином питання, чи виконав суд свій обов`язок стосовно подання об-ґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і осно-воположних свобод, може бути визначене тільки у світлі конкретних обставин справи ( Проніна проти України, № 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, рішення від 18 липня 2006 року ).

З огляду на викладене апеляційний суд не знаходить законних, ґрунтовних та об`єктивних підстав для скасування правильної, належно умотивованої та справедливої постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної від-повідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Шевчу-ка Олександра Васильовича залишити без задоволення.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя

Вінницького апеляційного суду Т. О. Денишенко