ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2208/23 Справа № 206/2870/23 Суддя у 1-й інстанції - Прінь І. П. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2023 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Меладзе С. О.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 09.06.2023 року о 22-00 год. в м. Дніпро, вул. Гаванська, буд. 17-б, водій ОСОБА_1 керував т.з. Hyundai IX 35д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: дуже розширені зіниці, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Водієві було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на стан сп`яніння в медзакладі у лікаря нарколога, на що водій відмовився на камеру 471077, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. У водія тимчасово вилучено посвідчення водія, видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що у справі відсутні докази законності зупинення транспортного засобу працівниками поліції через порушення Правил дорожнього руху, також відсутні докази факту руху транспортного засобу і така обставина не зафіксована відеозаписом, долученим до протоколу, у зв`язку з чим вважає, що він не зобов`язаний був виконувати вимоги працівників поліції, а всі складені відносно нього процесуальні документи є недопустимими та неналежними доказами його вини за ст. 130 КУпАП. Посилається на порушення порядку проведення огляду водія на визначення стану наркотичного сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП, оскільки поліцейським не було запропоновано пройти огляд на місці з використанням спеціальних технічних засобів, а отже направлення водія ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу є недійсним і ОСОБА_1 мав повне право не виконувати недійсні та незаконні вимоги працівників поліції.

Зазначає, що направлення на огляд водія було складено після складення протоколу про адміністративне правопорушення і не було вручене ОСОБА_1 . Вважає, що поліцейський не є медичним працівником, тому не міг самостійно проводити огляд водія, світити ліхтариком в очі та виявляти ознаки сп`яніння, а такі дії мали відбуватись в медичному закладі медичним працівником. Зауважує, що відеозапис не містить відмови водія від проходження медичного огляду, а навпаки на ньому зафіксовано, як ОСОБА_1 неодноразово повідомляв, що не відмовляється від проходження такого огляду. Вказує, що працівники поліції мають упередженість відносно ОСОБА_1 і зацікавлені в притягненні його до адміністративної відповідальності, оскільки з 2019 року стосовно нього складено 8 протоколів.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених у скарзі просили її задовольнити, надали пояснення аналогічні доводам апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , які зводяться до процесуальних порушень порядку проведення поліцейськими огляду, апеляційний суд, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи і з таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції. Так, вина повністю доведена підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 263583 від 10.06.2023, складеним уповноваженою особою, з дотриманням вимог статей 254 - 256 КУпАП; направленням на огляд водія ОСОБА_1 до медичного закладу; рапортом поліцейського та відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, долученим до протоколу на CD-диску.

З відеозапису, долученого до протоколу слідує, що поліцейський встановив ознаки наркотичного сп`яніння та повідомив ОСОБА_1 про виявленні ним ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема застосував ліхтарик, яким світив в очі останньому та повідомив, що у нього зіниці очей не реагують на світло, а також встановив тремтіння пальців рук, після чого проголосив вимогу пройти огляд в медичному закладі для встановлення або спростування стану наркотичного сп`яніння.

Відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 ухилявся від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, оскільки спочатку погоджувався проїхати до медичного закладу для проходження огляду, проте в подальшому повідомляє, що у нього дитина в машині і він не може поїхати до медичного закладу.

На відеозаписі зафіксовано, що впродовж майже двох годин, починаючи з 22-00 год працівники поліції неодноразово пропонували водію ОСОБА_1 проїхати з ними до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Водій дійсно неодноразово говорив, що він не відмовляється пройти медичний огляд, але у його автомобілі перебуває дитина і він не бажає, щоб дитина їхала із ним в лікарню, або говорив, що він не відмовляється і самостійно поїде і пройде медичний огляд. Працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 відвезти дитину додому, передати дитину іншим особам, а якщо таких не має, поїхати до медичного закладу разом з дитиною. Однак водій ОСОБА_1 відмовлявся від таких пропозицій і відмовлявся проїхати до медичного закладу, такі дії водія суд першої інстанції правильно розцінив, як ухилення від огляду, тобто відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. (п. 2.5 Правил дорожнього руху).

За частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративно-караним є діяння, яке полягає, в тому числі у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП окреслює обставини, які підлягають доказування в межах даної категорії справ, зокрема, що особа керувала транспортним засобом (виконувала функції воді), мала ознаки відповідного сп`яніння та в порушення обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР України відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння.

За порушення водієм обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР України, за таку відмову настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто правові наслідки у виді складення протоколу, оскільки як вже було зазначено вище, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП охоплює відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння і за такі дії настає адміністративна відповідальність.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення..., що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо порушення поліцейськими порядку проведення огляду, передбаченого ст. 266 КУпАП, з огляду на наступне.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що працівники поліції не мали підстав висувати вимогу про проходження медичного огляду, то апеляційний суд зазначає таке.

Відеозаписом зафіксовано, що працівник поліції виявив ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема світив ліхтариком в очі останньому та повідомив, що вони не реагують на світло.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду» з наступними змінами і доповненнями (Далі Порядок), зазначено, що огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За правилами пункту 12 Розділу ІІ, пунктів 7, 8 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1 452/735 від 09 листопада 2015 року (Далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Таким чином, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове, у зв`язку з чим посилання в апеляційній скарзі, що не проводився огляд на місці зупинки транспортного засобу є неприйнятними.

На файлі відеозапису зафіксовано, що після виявлення відповідних ознак наркотичного сп`яніння працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду, на що останній відмовився.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відтак, встановлення наявності ознак сп`яніння відноситься до компетенції поліцейського при спілкування з водієм, який наділяється такими повноваженнями, зокрема і вказаною Інструкцією, а спростувати такі дії водій може у встановленому законом порядку (проходженням медичного огляду), тому ставити під сумнів правильність підозри працівника поліції щодо наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу наразі немає підстав. Працівники поліції не проводять огляд, а тим більше медичний огляд водіїв, оскільки, як слушно зазначає у скарзі ОСОБА_1 вони не є медичними працівниками, а лише встановлюють наявність ознак сп`яніння, передбачених відповідної інструкцією, що є підставою для направлення (доставки) водія до закладу охорони здоров`я саме для проведення медичного огляду, а у випадку із підозрою про перебування у стані наркотичного сп`яніння, також для проведення лабораторних досліджень.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції за статтею 130 КУпАП.

Відповідно до п. 8 Порядку із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 57 (57-2023-п) від 20.01.2023, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відтак, оскільки матеріали справи містять відеозапис, на якому зафіксовано як відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння так і процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення, будь-які невідповідності вимогам Порядку в діях працівників поліції відсутні.

Доводи апеляційної скарги про не доведеність підстав для зупинки транспортного засобу, оскільки в матеріалах справи відсутня постанова про накладення на ОСОБА_1 стягнення за порушення ним пунктів правил дорожнього руху, апеляційний суд відхиляє з тих підстав, що ОСОБА_1 не наводить аргументів, яким чином факт відсутності в матеріалах справи постанови, спростовує факт керування ним транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та факт відмови проїхати з працівниками поліції до медичного закладу для проведення медичного огляду і не спростовує висновків суду першої інстанції про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що направлення на проведення медичного огляду складено було складено після складення протоколу про адміністративне правопорушення і йому не надали копію такого направлення, не можуть бути розцінені апеляційним судом як істотне порушення порядку проведення медичного огляду.

Нормативні положення ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року та Інструкції взагалі не містять вимоги щодо складання працівниками поліції такого направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння у випадку відмови водія від його проходження.

Направлення водія на проведення медичного огляду, яке складає поліцейський є підставою для лікаря провести відповідний медичний огляд і, відповідно, таке направлення складається у випадку коли водій погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, в той же час у цій справі ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі, тому складення такого направлення після складення протоколу не має правових наслідків у виді визнання протоколу недопустимим доказом.

При цьому, ОСОБА_1 не навів достатнього обґрунтування, яким чином складення направлення на проходження медичного огляду після складення протоколу та невручення йому примірника такого направлення, виключає його винуватість за відмову від проходження такого огляду на стан сп`яніння, оскільки за змістом ч. 4 ст. 266 КУпАП, медичний огляд водія у закладі охорони здоров`я проводиться за обов`язкової участі поліцейського, а самостійне проходження водієм такого огляду, є недійсним, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 погоджувався проїхати з працівниками поліції до медичного закладу тільки на власному автомобілі, оскільки згідно з положеннями ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Меладзе С. О. посилались також і на інші, на їх думку, порушення, допущенні працівниками поліції, зокрема щодо безпідставного огляду автомобіля, фотографування ОСОБА_1 працівниками поліції та інші, проте пояснили, що такі дії не оскаржували в адміністративному або дисциплінарному порядку.

Під час дослідження матеріалів справи, апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. 266 КУпАП, Порядку та Інструкції, які мали б наслідком закриття провадження у справі.

При розгляді справи порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи в межах доказування у даній категорії справ, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення.

В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду по всім ключовим доводам сторони захисту, на які ОСОБА_1 акцентував увагу в судовому засіданні, викладені вище.

Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09.12.1994 р., № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання (рішення у справі Van de Hurk проти Нідерландів, § 61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені (рішення у справі Boldea проти Румунії, § 30).

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун