ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/819/18/23 Доповідач: Радченко С.В. Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду Радченко С.В., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності адвоката Ігнатова Дмитра Івановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу адвоката Ігнатова Дмитра Івановича, діючого в інтересах ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 07 лютого 2022 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 21.10.2021 року о 20 год. 30 хв. керував транспортним засобом «ВАЗ 2106» д/н НОМЕР_1 в м. Херсоні по вул. Преображенська, 36 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (далі по тексту ПДР).

Таким чином у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп?яніння.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Ігнатов Д.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника,дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 109630 від 21.10.2021 року, складеного за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, ОСОБА_1 21.10.2021 року о 20 год. 30 хв. керував транспортним засобом «ВАЗ 2106» д/н НОМЕР_1 в м. Херсоні по вул. Преображенська, 36 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.6).

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративні правопорушення.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються наступними доказами

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які засвідчили той факт, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився (а.с.8,9);

- відео-файлом з нагрудного відео-реєстратора поліцейських, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився. При цьому з відео вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, йому роз`яснювався порядок проходження медичного огляду як на місці, так в лікарні, однак він від його проходження відмовився. Крім того, ОСОБА_1 зазначав про той факт, що напередодні ввечері він вживав алкогольний напій у вигляді пива. Намагався домовитися з поліцейським щоб уникнути відповідальності, яка настає внаслідок вживання водіями алкогольних напоїв.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні належні та беззаперечні докази на підтвердження того, що саме ОСОБА_4 керував транспортним засобом є безпідставними та не підтверджені жодним чином, оскільки на місці події ОСОБА_4 не заперечував факт керування транспортним засобом, що також підтверджується відео-файлами з нагрудного відео-реєстратора поліцейського. Зазначені доводи, розцінюються судом як намагання уникнути відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення. Будь-яких доказів на підтвердження пояснень того, що автомобілем керувала інша особа, а не ОСОБА_4 , матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, а саме поліцейським не запропоновано та не роз`яснено апелянту порядок проведення огляду за допомогою спеціального технічного засобу, до уваги не приймаються, оскільки ОСОБА_1 від такого огляду відмовився. Твердження апелянта про те, що працівниками поліції не дотримано порядку направлення водія на огляд до медичного закладу, оскільки наявне в матеріалах справи складене працівниками поліції письмове направлення не містить назву конкретного медичного закладу, не зазначено ознак сп`яніння, а також відсутня дата складання направлення, також не можуть бути взяті до уваги, оскільки жодних зауважень щодо їх дій під час складення протоколу від ОСОБА_1 не надходило, жодних дій щодо оскарження їх дій апелянт не вчинив. Крім того, відповідно до розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з зазначенням в ньому всіх відповідних даних, видається тоді, коли водій погодився пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, а ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду. Приписами Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735 не передбачено обов`язкового вручення такого направлення водію транспортного засобу, а лише затверджено форму та передбачено обов`язок поліцейського направити до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду особи, у випадку згоди останнього.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі відсутня відмітка про доручення до протоколу пояснення свідків та відеозапису, оскільки під час складення протоколу будь-яких зауважень чи заперечень щодо правильності складання протоколу ОСОБА_1 не висловлював. Крім того, стаття 256 КУпАП, яка містить вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, не передбачає обов`язкового зазначення у ньому інформації про наявність відеозапису.

Посилання на те, що у поясненнях свідків не зазначено о котрій годині зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, що виключає можливість вважати данні пояснення допустимими доказами, також є безпідставними, оскільки фіксація свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відбувалася також шляхом здійснення відеозапису такої відмови, де зазначено час та дату даної фіксації.

Безпідставними є посилання апелянта на невручення йому копії постанови, що є обов`язковою складовою висунення обвинувачення для надання особі можливості реалізувати своє право на захист, оскільки ОСОБА_1 відмовився підписувати постанову про адміністративне правопорушення та отримувати її копію, що зафіксовано і на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами у справі можуть бути, зокрема показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженоїнаказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

З долученого до матеріалів справи електронного носія (диску) вбачається наявність декількох фрагментів відеозапису з нагрудної камери патрульного, здійсненого 21.10.2021 року.

Вказані фрагменти відеозапису були досліджені судом першої та апеляційної інстанції та встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, але він від цих пропозицій відмовився у присутності двох свідків.

Проте, ані сам ОСОБА_1 ані його адвокат в суді першої інстанції та апеляційному суді не пояснили об`єктивних підстав, які б слугували поважною причиною для відмови ОСОБА_1 від проходження пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, що було чітко зафіксовано на одному із фрагментів відеозапису.

Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані обгрунтовані висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу та який не має ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи.

Отже, наведені працівниками поліції докази, у відповідності до приписів ст. 251 КУпАП, є належним підтвердженням події правопорушення.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності факту відсторонення ОСОБА_1 від керування у відповідності до ст.266 КУпАП, що свідчить про можливість керування останнім транспортним засобом на власний розсуд, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки зазначений факт не спростовує вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП, що підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою і з достатньою повнотою підтверджують факт перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу та його відмови від проходження огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які були б підставою для скасування постанови. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Ігнатова Дмитра Івановича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 07 лютого 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко