Справа № 484/5470/23
Провадження № 3/484/2085/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Закревський В.І., розглянувши матеріали, які надійшли до суду 05.10.2023 року від Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ананьїв Одеської області, пенсіонерки, маючої ІІІ групу інвалідності безстроково, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №481460 від 03 жовтня 2023 року вбачається, що 03 жовтня 2023 року о 19 годині 45 хвилин на автодорозі Н-24 Благовіщенське-Миколаїв в с. Мигія Первомайського району Миколаївської області по вул. Первомайській, біля будинку №13, водій гр. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки FORD Fiesta, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці за допомогою приладу Alcotest Drager 0810, тест №1728, який показав 0,41% проміле, з результатом згодна, від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнала. Пояснила, що спиртні напої не вживає взагалі через свій стан здоров`я. Зранку поїхала в лікарню до м. Миколаєва, по дорозі назад, зупинившись поїсти, випила трохи квасу та ліки "Софосбувір" та "Велпатасвір", які прописані лікарем, оскільки вона хворіє на хронічний вірусний гепатит С, а близько 19.45 працівниками поліції було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, на що погодилась, оскільки була повністю впевнена, що він буде негативним. Чому він показав результат 0,41 проміле вона не розуміє, хоча перед продуттям попереджувала працівників поліції, що вона приймала ліки від хвороби, однак вони не звернули на це уваги та казали продувати прилад. Просила закрити дане провадження, оскільки не перебувала в стані алкогольного сп`яніння за кермом.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 просив закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в діях його підзахисною складу адміністративного правопорушення та долучити до матеріалів справи копії паспорту , РНОКПП, пенсійного посвідчення, посвідчення віодія, довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №370073, виданої 02.11.2015 року МСЕК, виписки із медичної карти амбулаторно (стаціонарного) хворого від 19.10.2023 року, за якими ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, пенсіонеркою, страждає на хронічний вірусний гепатит С та за призначенням лікаря приймає ліки "Софосбувір" та "Велпатасвір".

Заслухавши пояснення учасників справи, кожного зокрема, дослідивши письмові докази, суд приходить наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 2.9 "а" Правил дорожнього руху зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5. Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з Розділом 1 п.2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженоїнаказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зазначено, що огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У пункті 3 Розділу 1 Інструкції вказано, що ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Посадовою особою, яка склала протокол щодо ОСОБА_1 , не було дотримано зазначених положень нормативних актів.

Як вбачається із матеріалів справи, ні в протоколі, а ні в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейськими не було вказано, які саме ознаки алкогольного сп`яніння було виявлено у ОСОБА_1 .

Згідно з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18 липня 2019 року № 216/5226/16-а, доказом порушення правил дорожнього руху не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення.

Згідно з правилами пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справи України від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Під час події, яка мала місце, поліцейський застосовував відеофіксацію порушення, проте протокол про адміністративне правопорушення не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за вчиненням адміністративного правопорушення працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення.

Якщо в ході виявлення правопорушення застосовувався технічний засіб, він має бути зазначений у протоколі про адмінправопорушення, як це передбачено ст. 256 КУпАП.

Верховним Судом у вищевказаній постанові визначено, що якщо у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано технічний засіб, яким здійснений фото або відеозапис, і відсутні інші докази вчинення адмінправопорушення, то провадження підлягає закриттю, на підставі ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адмінправопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , не містить зазначення спеціального технічного засобу, за допомогою якого було здійснено відеозапис з місця події.

Відеозапис з місця події, наданий як доказ працівником поліції має відповідати наступним вимогам: бути безперервним; фіксувати факт керування особою транспортним засобом та зупинку такого засобу поліцейськими; містити роз`яснення особі причин зупинки транспортного засобу, підстав проведення огляду (ознак алкогольного сп`яніння, які були виявлені у водія) та порядку його проходження; роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав відповідно до норм КУпАП; пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я; проходження такого огляду або факт відмови від огляду. Відеозапис, який не відповідає наведеним вище вимогам, не може вважатися належним доказом вини особи.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення додано носій інформації у вигляді DVD-R диску із відеозаписом з нагрудного відеореєстратора співробітника поліції.

Під час перегляду відеозапису на диску встановлено, що відеозапис з місця події не є безперервним, не зафіксовано факт керування транспортним засобом та зупинку транспортного засобу працівниками поліції, процес складання протоколу про адміністративне правопорушення не зафіксовано, однак зафіксовано лише процес продуття приладу, складання письмових пояснень ОСОБА_1 , які так і не були долучені до матерілів справи.

Таким чином, на підставі матеріалів, доданих до протоколу, встановити час вчинення адміністративного правопорушення та підтвердити достовірність відібраних у ОСОБА_1 письмових пояснень неможливо.

Свідки проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці згідно протоколу та відеозапису відсутні.

Для того, щоб виявити факт керування автомобілем у стані сп`яніння, чи з ознаками сп`яніння, транспортний засіб має бути зупинений співробітниками поліції, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли останнє рухається. Коли ж особа перебуває за кермом транспортного засобу, або ж поруч із транспортним засобом, висновок про факт керування автомобілем не є вірним.

Відомостей про зупинення транспортного засобу відеозапис не містить.

Крім того, враховуючи стан здоров`я ОСОБА_1 , встановлений діагноз та те, що вона є особою з обмеженими фізичними можливостями, цілком слушними є доводи захисника та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що прийняття ліків необхідних для життя останньої, та супутніх безалкогольних напоїв, в тому числі і квасу під час обіду, могли підняти рівень кіслотності в організмі, а й і відповідно і рівень парів у видихаємому нею повітрі, однак це ніяк не підтверджує перебування її саме в стані алкогольного сп`яніння. Вплив ліків на організм з цієї точки зору працівниками поліції був проігнорований, оскільки ОСОБА_1 не було доставлено до медичного закладу для взяття аналізу крові та не встановлено вплив лікарських препаратів на її організм, що давав би підстави вважати, що вона перебуває в стані чи то алкогольного сп`яніння, чи то під дією лікарських препаратів, та не може керувати транспортним засобом, що є по суті вже різними складами адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 39 рішення «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02), пункт 1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30 жовтня 2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості.

За змістом вказаної статті особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок доводити вину, як складова презумпції невинуватості, покладається на адміністративний орган та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Суддя зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно досліджувати всі обставини справи і давати їх правильну правову оцінку. Постанова судді про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтована достатніми і незаперечними доказами.

З огляду на встановлені при розгляді справи обставини, підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у даному випадку відсутні.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 130, п.1 ч.1 ст. 247, ст. ст.251, 252, 279, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

СУДДЯ: