МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 489/494/23 Головуючий у місцевому судді Микульшина Г.А.
Провадження № 33/812/462/23 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю секретаря - Богуславської О.М.,

особи, притягнутої до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою-

АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2023 року, 19.08.2022 о 21:57 год. в м. Миколаєві, Інгульський р-н, вул. Космонавтів, 74-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на камеру 470581.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, а також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн в дохід держави.

Не погодившись із постановою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, так як суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Зазначає, що за змістом ст. 130 КУпАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що слід розуміти під керуванням транспортним засобом.

Вказує, що в суді першої інстанції стверджував, що транспортним засобом не керував у стані алкогольного сп`яніння, а алкоголь вжив після повної зупинки транспортного засобу. Працівники поліції його не зупиняли. Однак суд помилково прийшов до висновку, що він зупинився на вимогу працівників поліції та відповідно керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Так, на 45 секунді відеозапису чітко видно, що патрульний автомобіль заїжджає на парковку, де його автомобіль вже перебуває навіть із вимкненим двигуном та поліцейський вмикає проблискові маячки. В цей час, він разом із свідком ОСОБА_2 вживав пиво в автомобілі та відповідно ніяким чином не здійснював керування автомобілем, що виключає в його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив його пояснення щодо обставин справи, однак вони судом першої інстанції взяті до уваги не були та їм оцінка не надана.

Доказами його винуватості суд першої інстанції зазначив: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №416704 від 19.08.2023, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння та відеозапис, однак жоден із зазначених доказів, не є належним та допустимим, а також вони не узгоджуються між собою.

Так, за даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 19.08.2023, складеного командиром патрульної поліції взводу 1 роти 1 батальйону 1 ОСОБА_3 , зазначено час складання 23 год. 17 хв. Проте, переглядом відеозапису встановлено, що о 23 год. 17 хв. командир патрульної поліції взводу №1 роти №1 батальйону №1 ОСОБА_3 знаходиться біля службового автомобіля та спілкується з громадянами. Інспектор поліції ОСОБА_4 знаходиться поруч та переглядає гаджет. Жоден із працівників поліції в цей час ніякі документи не складає та не оформлює, в тому числі направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 19.08.2023. Пропозиції щодо проходження такого огляду відсутні.

За даними протоколу серії ААД №416704 від 19.08.2023, він був складений о 23 годині 26 хвилин. Однак, із відеозапису вбачається, що о 23 год. 26 хв. поліцейський з відеореєстратором перебуває біля службового автомобіля, де спілкується із громадянами та ніяких дій щодо складання протоколу не відбувається. Інший працівник поліції ОСОБА_4 знаходиться позаду службового автомобіля та о 23 год. 27 хв. сідає до службового автомобіля, де на самоті незрозуміло чим займається. Якщо це навіть було складання протоколу про адміністративне правопорушення, то він складався за відсутності особи та без роз`яснення прав, передбачених ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

О 23 годині 40 хвилин, за даними відеозапису (01 година 43 хвилина 52 секунда), працівник поліції ОСОБА_4 знаходячись на водійському сидінні службового автомобіля, запропонував командиру патрульної поліції взводу 1 роти 1 батальйону 1 Дишловому А.Є скласти Акт огляду, на що останній погодився. ОСОБА_4 в цей час щось продовжує писати. Якщо ж це протокол про адміністративне правопорушення, то подальше складання Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння буде порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС 07.1 1.2015 №1395, оскільки зазначений Акт повинен бути складений до протоколу та його копія долучена.

О 23 годині 46 хвилин (01 година 49 хвилин 50 секунд відеозапису) працівник поліції ОСОБА_4 запитує у командира патрульної поліції взводу 1 роти 1 батальйону 1 ОСОБА_3 , що вказувати у графі протоколу «свідки чи потерпілі», запитує про номер відеореєстратора, робить запис про долучення Акту огляду та направлення, які ще навіть не складені, а потім щодо запису у графі протоколу місце розгляду справи. Зазначена обставина свідчить про складання протоколу про адміністративне правопорушення за відсутності підстав, оскільки Акт огляду та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння працівник поліції ОСОБА_3 розпочав складати лише о 23 годині 48 хвилин (01 година 51 хвилина 36 секунда відеозапису). В цей же час працівники поліції починають згадувати, коли вони пропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд у медичному закладі.

О 23 годині 48 хвилин (01 година 52 хвилина 00 сек. відеозапису) з`ясовується, що працівник поліції ОСОБА_4 склав протокол про адміністративне правопорушення на іншу особу, а не на нього. У зв`язку з цим, він попрохав ОСОБА_3 надати йому інший бланк протоколу про адміністративне правопорушення.

О 23 годині 51 хвилині 19.08.2023, працівник поліції Мудрак С.С. розпочав складати протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №416704 відносно ОСОБА_1 , де зазначив час складання 23 година 26 хвилин, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Факт повторного складання (переписування) протоколу, працівник поліції ОСОБА_4 підтвердив у телефонній розмові з невідомим абонентом о 23 годині 54 хвилини.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

За наведених обставин, вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівів.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 2.9-А Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно диспозиції якої адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно постанови судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність, як уже зазначалося раніше, настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме - відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 416704 від 19 серпня 2023 року та доданими до протоколу відеозаписами з камери 470581 та 474049, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленням на огляд.

Так, згідно положень ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвище, адреса свідків і потерпілих, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інше. Протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідками та потерпілими. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 416704 від 19 серпня 2023 року, дані, відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 19 серпня 2023 року о 21 год. 57 хв. в м. Миколаїв Інгульський район вул.. Космонавтів, 74А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Lanos» днз НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився. Вказаними діями, порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність.

Отже, в протоколі зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом скористався та в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» власноручно зазначив « не згоден з вчинком поліції».

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також в протоколі зазначено, що відеозапис здійснювався на камеру 470581 та камеру 474049. Протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 .

Таким чином, складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад часу та суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано вимоги Інструкції, приписами якої встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів.

Так, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд ОСОБА_1 був складений у зв`язку з виявленими у нього працівниками поліції ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка вимова. Проте від проведення огляду ОСОБА_1 відмовився. Даний Акт огляду підписаний ОСОБА_1 власноручно без заперечень щодо виявлених у нього ознак сп`яніння. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечував факт вживання ним пива разом із свідком ОСОБА_2 в автомобілі, проте стверджує, що це відбувалося вже після зупинки ним транспортного засобу. З відеозапису також вбачається, що в ході спілкування з ОСОБА_1 поліцейські виявили у нього ознаки сп`яніння, про що було йому повідомлено. Також поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 , що на парковці біля магазину АТБ небайдужим громадянином їм було повідомлено, що в автомобілі «Daewoo Lanos» сірого кольору знаходяться пасажири та водій в нетверезому стані, тому вони поїхали за автомобілем, щоб перевірити даний факт.

За такого, у поліцейських виникли обґрунтовані підозри в тому, що ОСОБА_1 перебуває в стані сп`яніння, а отже ними правомірно було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі підтверджений дослідженим судом відеозаписом, проведеним працівниками поліції, на якому зафіксовано як працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, на що він відповів відмовою.

Так, з відеозапису вбачається, що працівники поліції наздогнали автомобіль «Daewoo Lanos» днз НОМЕР_2 , який звернув з дороги праворуч та зупинився на парковці (21:57год.). Працівники поліції підійшли до автомобілю, проте водій та пасажир на передньому сидінні зачинились зсередини.

В 22:56 год. з переднього пасажирського сидіння вийшов чоловік та сказав, що він не водій. Після чого з заднього пасажирського сидіння автомобіля вийшов інший чоловік, який попередньо пересів з водійського сидіння на заднє пасажирське. Даний чоловік (водій, який пересів з водійського сидіння на заднє) поводив себе агресивно з працівниками поліції та відмовився надавати документи на автомобіль та посвідчення водія для встановлення особи, казав що він «не керував» та «його не зупиняли». Після суперечок з працівниками поліції пред`явив посвідчення водія в додатку ДІЯ (23:06год.).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував, що за кермом автомобіля був він і що саме він пересів на заднє пасажирське сидіння, так як йому заважало світло ліхтарика, яким поліцейські освітлювали салон.

В 23:08 год. працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що в нього виявленні ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або проїхати для огляду в медичний заклад, на що ОСОБА_1 чіткої відповіді не надав, а продовжував казати, що він «не керував» та «його не зупиняли». Вказані дії працівники поліції правильно розцінили як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не повідомляв їм, що випив пиво вже після зупинки транспортного засобу і саме в зв`язку з цим не бажає проходити огляд.

Після чого працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду на нього буде складено протокол по ст. 130 КУпАП, та роз`яснив йому права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (23:09).

В 23:26 год. працівники поліції почали складати протокол про адміністративне правопорушення та постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом без посвідчення водія.

В 00:21 год. ОСОБА_1 ознайомився з протоколом про адміністративне правопорушення, отримав його копію, власноручно написав пояснення та поставив підпис.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмовою ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку.

Відеозапис є безперервним та підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому апеляційний суд враховує, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зазначені вище докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_1 .

Щодо заперечення в апеляційній скарзі факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та ствердження, що працівники поліції під`їхали до його автомобіля коли він вже був з вимкненим двигуном, апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.

Отже, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, адже відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За пунктом 1.10. ПДР водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Отже для кваліфікації дій за ч.1 ст. 130 КУпАП не має значення час та дистанція, на яку перемістився автомобіль, так як склад правопорушення вважається закінченням моменту, коли автомобіль почав рухатись.

Відповідно до відеозапису із камери нагрудного відеореєстратора працівників поліції на місці події, а саме 19.08.2023 в 21:57 год. чітко видно, як автомобіль «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_2 рухався по вул. Космонавтів, звернув з дороги направо, зупинився на парковці та вимкнув двигун і фари. Після цього через декілька секунд до автомобіля підійшов працівник поліції. Також на відеозаписі зафіксовано, що саме ОСОБА_1 сидів за кермом автомобіля під час його зупинки. Під час спілкування з працівником поліції ОСОБА_1 декілька разів повторював, що він керував транспортним засобом, але заперечував тільки той факт, що автомобіль був зупинений саме працівниками поліції, наполягаючи на тому, що він зупинився сам.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 також не заперечував, що він керував автомобілем 19.08.2023 в 21:57 год., рухаючись по вул. Космонавтів в м. Миколаєві, та проїхав від парковки біля магазину АТБ до карману біля будинку Космонавтів,74 приблизно 50м, проте, наполягав, що його не зупиняли працівники поліції з проблисковими маячками чи з звуковим сигналом, що він сам зупинив автомобіль, а працівники поліції включили проблискові маячки коли вже під`їхали до його автомобіля.

Із пояснень свідка ОСОБА_5 , наданих в суді першої інстанції, також вбачається, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 , коли вони під`їхали до парковки та зупинилися, до автомобіля підійшли працівники поліції та почали стукати у вікно. Також пояснив, що він пригостив ОСОБА_1 відкритою пляшкою пива, яка була у нього.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги про відсутність доказів керування ОСОБА_1 , транспортним засобом 19 серпня 2023р. в м. Миколаєві по вул. Космонавтів,74а в 21-57год., та вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що матеріали адміністративної справи містять достатньо доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Слід також зазначити, що за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає доказуванню саме факт керування транспортним засобом, а не обставини зупинки ( в тому числі і причини) транспортного засобу працівниками поліції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги та не надав оцінки поясненням наданим в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 , не заслуговує на увагу з огляду на таке.

Так, свідок ОСОБА_5 в суді першої інстанції пояснював, що сидів поруч пасажиром в автомобілі «Daewoo Lanos» під керуванням ОСОБА_1 , коли позаду до них під`їхала поліція, він вживав алкоголь (пиво) і після зупинки пригостив їм ОСОБА_1 . Вказані пояснення знайшли своє відтворення в тексті постанови суду.

Слід зазначити, що пояснення свідка ОСОБА_5 лише підтверджують факт керування автомобілем ОСОБА_1 . До пояснень свідка ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_1 вживав алкоголь вже після зупинки автомобіля, апеляційний суд відноситься критично, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено те, що з моменту як автомобіль ОСОБА_1 зупинився і до нього підійшов працівник поліції пройшло біля двох секунд, тобто ОСОБА_1 повинен був відреагувати на вимогу працівника поліції, відкрити двері або вікно водійських дверей та почати діалог з поліцейським, проте він цього не зробив. В суді апеляційної інстанції він пояснив, що не спілкувався з працівниками поліції, так як розумів, що на нього складуть протокол за ст. 130 КУпАП або за керування в стані алкогольного сп`яніння або за відмову від проходження огляду, бо він вже встиг випити пива.

З відеозапису вбачається, що і у водія ОСОБА_1 і у пасажира ОСОБА_5 коли вони вийшли з автомобіля були виражені ознаки алкогольного сп`яніння. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 свою відмову від проходження огляду на стан сп`яніння пов`язував не з тим, що він вживав пиво після зупинки транспорту з товаришем, а тим, що його не зупиняли саме працівники поліції, що відсутні докази цього та що він зупинився сам. Встановлено матеріалами справи також те, що ОСОБА_5 є товаришем ОСОБА_1 .

Проаналізувавши зазначені обставин у їх сукупності, а також дуже незначний час, який пройшов з моменту зупинки транспортного засобу до того моменту, як до автомобілю підійшов працівник поліції, апеляційний суд приходить до висновку, що свідок ОСОБА_5 дає пояснення про вживання алкоголю ОСОБА_1 вже після зупинки транспорту з метою допомогти своєму товаришу уникнути відповідальності за скоєне правопорушення, а тому апеляційний суд ставиться до них критично в цій частині.

З тих же підстав апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 також дає в суді зазначені пояснення з метою уникнення відповідальності за скоєне правопорушення, а тому апеляційний суд ставиться до них критично.

Посилання в апеляційній скарзі, на те що час складання протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду та направлення на огляд не узгоджуються між собою, не заслуговують на увагу, як на підставу для скасування постанови суду, оскільки із дослідженого відеозапису вбачається, що о 21:57 год. водій був зупинений працівниками поліції, о 23:08 год. працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або проїхати для проходження огляду до медичного закладу. В 23:17 год. було складено направлення на огляд водія. Після отримання відмови та роз`яснення її наслідків, працівник поліції в 23.26 год. почав складати протокол про адміністративне правопорушення.

В акті огляду не зазначено час такого огляду, оскільки форма цього акту передбачена додатком № 2 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України і МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, та не містить графи щодо дати його складання.

Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Таким чином, всі складені працівниками поліції документи та дії працівників поліції хронологічні та узгоджуються між собою.

Факт первісного складання протоколу про адміністративне правопорушення не на ту особу мав місце, проте це не є підставою для скасування постанови, яка є предметом оскарження, оскільки ОСОБА_1 спочатку не надавав документи для встановлення особи, а тому працівник поліції в протоколі допустив помилку в прізвищі, що в процесі складання протоколу було виправлено та складено протокол про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП України. Щодо ОСОБА_1 .

Приймаючи рішення у справі, апеляційний суд враховує також те, що згідно ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що було витримано у даній справі.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.

З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен з`ясувати вплив цих порушень на ті, чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

При цьому порушення порядку проведення процесуальної дії потребують оцінки можливого впливу на достовірність одержаних відомостей. Тобто під час оцінки джерела доказів з точки зору його допустимості необхідно також переконатися, чи позначилися або могли позначитись процесуальні порушення, якщо вони були допущені, на достовірності та повноті відомостей, які містить дане джерело.

Розглядаючи справу, суд зобов`язаний врахувати допущені порушення закону, які мали місце під час збирання доказів, однак такі порушення не можуть бути безальтернативною підставою для того, щоб суд залишив такі докази без оцінки, відкинувши їх як недопустимі, не з`ясувавши питання про можливий вплив відповідних процесуальних порушень на достовірність отриманих відомостей.

У даній справі послідовність та час складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших документів під час фіксації правопорушення працівниками поліції, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, не впливають на можливість встановлення фактичних обставин скоєного правопорушення та особи, яка його скоїла, а тому не є безальтернативною підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення та інших, складених працівниками поліції та зазначених вище документів, неналежними та недопустимими доказами у справі та скасування постанови суду.

Враховує апеляційний суд також практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Хан проти Сполученого Королівства», ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то навіть отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що йому не було роз`яснено права та обов`язки, а також що протокол складався у його відсутність, спростовується матеріалами справи, оскільки як вже зазначалось, протокол про адміністративне правопорушення, підписаний ОСОБА_1 , в ньому він власноручно виклав свої пояснення, також вказано, що ОСОБА_6 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. На відеозаписі також зафіксовано як працівник поліції о 23:09 год. роз`яснював ОСОБА_1 права та обов`язки, що ОСОБА_1 під час складання протоколу був присутній на місці події та спілкувався як з працівниками поліції, так і з своїми друзями. Те, що він не знаходився в автомобілі поруч з працівником поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не може бути розцінене як складання протоколу у відсутності правопорушника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи "Ван де Хурк проти Нідерландів", §61, "Болдеа проти Румунії", §30, "Морейра Феррейра проти Португалії", § 84).

Інші доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.

Слід також зазначити, що у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 за правопорушення, вчинене 19 серпня 2023 року, визначенні його виду та розміру, судом першої інстанції дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

Таким чином, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд вірно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тому підстав для скасування постанови судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн з позбавленням керування транспортним засобом строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова