Справа №489/2532/22
Провадження № 33/812/249/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 червня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Михайлюка М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Михайлюка Максима Олександровича на постанову, яку ухвалив Ленінський районний суд міста Миколаєва під головуванням судді Губницького Дмитра Григоровича у приміщенні цього ж суду 15 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№088011 від 25 червня 2022 року, який разом з матеріалами був направлений на розгляд до Жовтневого районного суду Миколаївській області, але після повернення останнім до органу поліції до Ленінського районного суду м. Миколаєва, водій ОСОБА_1 25 червня 2022 року о 20 год 30 хвил. керував транспортним засобом мопедом Toyota Camry номерний знак НОМЕР_1 , в м. Миколаєві: перехрестя пр. Богоявленського та вул. Будівельників, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода, від продуття алкотестеру Драгер та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Михайлюк М.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі - закрити.

Апелянт зазначив, що постанова винесена судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, при розгляді справи судом не було враховано всіх обставин, які впливають на прийняття правильного рішення, та не вжито заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх доказів по справі.

В матеріалах справи відсутні відомості, що саме ОСОБА_1 25 червня 2022 року керував транспортним засобом Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

При ухваленні постанови суд першої інстанції порушив практику ЄСПЛ та ст.62 Конституції України, оскільки не можна вважати, що винуватість ОСОБА_1 доведено поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Крім того наданий до суду диск, на якому містяться відеофайли, не є допустимим доказом в розумінні статті 74 КАС України, оскільки на відеозаписі відсутній цифровий підпис як автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення копій.

Також відеофайли, що містяться на диску, не є доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а лише містять відомості про процесуальну послідовність оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення.

Крім того, із відеозапису вбачається, що поліцейські неодноразово вмовляли ОСОБА_1 , щоб останній відмовився від проходження медичного огляду та стан алкогольного сп`яніння.

Також працівниками поліції не були роз`ясненні ОСОБА_1 його права передбачені статтею 268 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про судове засіданні повідомлявся шляхом направлення судової повістки поштовим зв`язком та телефонограмою, тому апеляційний суд, виходячи з положень ч. 1 ст. 268 КУпАП, та врахувавши думку його захисника щодо можливості розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Михайлюка М.О., який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила)).

Згідно із частиною 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ№088011 від 25 червня 2022 року, водій ОСОБА_1 25 червня 2022 року о 20 год 30 хвил. керував транспортним засобом Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Миколаєві на перехресті пр. Богоявленського та вул. Будівельників з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода, від продуття алкотестеру Драгер та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень.

В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив «два літра пива».

Достовірність викладених у протоколі відомостей, зокрема, факт відмови ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку - як поліцейськими на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, також підтверджено іншими доказами: відеозаписом правопорушення з нагрудного реєстратору працівника поліції, який досліджувався у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, і в якому зафіксовані усі викладені в протоколі серії ААБ№088011 від 25 червня 2022 року обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Зокрема, що ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом, відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як працівниками поліції за допомогою алкотестеру, так і у медичному закладі. Фіксація правопорушення була здійснена працівниками поліції технічними засобами відеофіксації відповідно до вимог частини 2 статті 266 КУпАП, а також при огляді були залучені два свідка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

До протоколу додані письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили, що 25 червня 2022 року у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки спеціальним пристроєм та у медичному закладі, мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме - різкий запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, млява мова (а.с.2,3).

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку від огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, що підтверджено фіксацією технічними засобами відеозапису, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Апеляційний суд відхиляє аргументи апеляційної скарги як безпідставні.

Щодо заперечення апелянтом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд вважає їх безпідставними.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№088011 від 25 червня 2022 року долучено диск з відеозаписом подій 25 червня 2022 року.

Так, з початку відеозапису, який міститься на диску та долучений до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №088011, вбачається, що автомобіль марки Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений на вимогу працівників поліції (файл запису 3441_0005 час запису 00:58 хв). Через дві секунди з боку сидіння водія вийшов ОСОБА_1 . Зауважень щодо керування автомобілем іншою особою від ОСОБА_1 після його зупинки не надходило. Автомобіль належить ОСОБА_1 .

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 заглушив двигун автомобілю.

На запитання працівника поліції, чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом, той відповів «так» (файл 443_007 час зпису 02:28)

Також на питання, чи вживав ОСОБА_1 спиртні напої, він відповів «пиво» (файл 0443_007 час запису 02:36).

ОСОБА_1 весь час знаходився біля автомобілю, відповідав на запитання поліцейського та на звернення до нього «водій», не заперечуючи цього факту, надає йому відповідні документи, зокрема, посвідчення водія, для встановлення його особи, з`ясовує питання, тобто вчиняє дії, які притаманні особі, яка керує транспортним засобом та несе за це відповідальність.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність наявними у справі доказами факту керування ОСОБА_1 автомобілем марки Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1 , 25 червня 2022 року за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ№088011 від 25 червня 2022 року.

Посилання скаржника на те, що автомобілем ОСОБА_1 не керував, спростовується вищеназваними доказами, а тому є непереконливим.

Посилання скаржника на те, що відеозйомка не містить доказів керування автомобілем саме ним, не спростовують висновки суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування постанови суду.

Відеозйомка керування транспортним засобом особою безпосередньо перед зупинкою та вимогою працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння не є обов`язковою, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів у їх сукупності.

З відеозапису також вбачається, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки ( файл 03441_0005 час запису 03:58, файл 942_0006 час 02:47; файл 443_007 час 02:57;03:24) або у відповідному медичному закладі (файл 443_007 час запису 03:15).

Проте ОСОБА_1 спочатку погоджувався (файл 03441_0005 час запису 04:00; файл443_007 час запису 02:49; файл 443_007 час 03:00), а потім відмовився від проходження зазначеного огляду (файл 443_007 час запису 03:26), після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення. За таких обставин не мають правого значення додаткові посилання захисника в суді апеляційної на те, що після приїзду керівника ОСОБА_1 на місце складання протоколу ця особа погоджувалась пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду вже відбувся та складався протокол.

Частиною 2 статті 266 КУпАП передбачено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Твердження адвоката про неналежність доказу у вигляді відеозапису з нагрудної камери поліцейського через відсутність на ньому ЕЦП є хибними, оскільки вимоги до доказів, що ставляться в провадженнях за положенням КАС України та КУпАП є різними. КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів з використанням електронного цифрового підпису.

Отже, долучений і покладений в основу оскаржуваної постанови судді відеозапис є належним і допустимим доказом. Підстави для зворотного висновку відсутні.

До того ж, окрім відеофіксації правопорушення при проведенні огляду ОСОБА_1 були залучені два свідки.

Посилання захисника Хищенка А.А. на неправомірну поведінку працівників поліції, тиск з їх боку, спонукання ОСОБА_1 відмовитись проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння не заслуговують на увагу оскільки не підтвердженні відповідними доказами.

Таке свідчить про дотримання працівниками поліції вимог закону щодо порядку фіксації проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Безпідставними є твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не були роз`ясненні його права передбачені статтею 268 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 25 червня 2022року серії ААБ№088011 працівником поліції були роз`ясненні ОСОБА_1 права, передбачені статтею 63 Конституції Українита статтею268 КУпАП.

Протокол підписаний ОСОБА_1 . Будь-які зауваження у протоколі, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зазначені.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, який підтверджений, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху. Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Михайлюка Максима Олександровича залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна