Номер провадження 3/754/4955/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2023 року

Суддя Деснянського районного суду м. Києва Мельник І.Г., за участю секретаря судового засідання Алчієвої А.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2023 року з Деснянського УП ГУНП у м. Києві на адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №265695 від 20.08.2023, 20.08.2023 о 19.10 год. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 ухилялась від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 24.10.2023, ОСОБА_1 не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила.

В судове засідання, призначене на 31.10.2023, ОСОБА_1 не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила. Повідомлена була належним чином, шляхом надіслання судової повістки у форматі смс-повідомлення.

Відповідно до вимог ст.129 Конституції України, ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість своєчасно дізнатись про хід судового розгляду.

Отже, ОСОБА_1 , будучи обізнаною про те, що відносно неї на розгляді Деснянського районного суду м. Києва перебуває справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП, знехтувала своїми процесуальними правами та процесуальними обов`язками.

Таким чином, відсутність ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді зумовлена саме її пасивною поведінкою, небажанням брати участь в судовому засіданні та розцінюється судом як дії, спрямовані на ухилення від передбаченої законом відповідальності.

За таких обставин та враховуючи рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», згідно з яким сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, суддя вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі матеріалів.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 150 Сімейного Кодексу України містить обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, серед яких зокрема, виховування дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка до самостійного життя; повага до дитини; заборона будь-яких видів експлуатації батьками своєї дитини; заборона фізичних покарань дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 No 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Частина 1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку про необхідність закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступних підстав.

Так у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №265695 від 20.08.2023 не зазначено, у чому саме, полягає невиконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього ОСОБА_2 .

Рапорт інспектора СЮП Деснянського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції А. Майстренко, доданого до протоколу, також не містить зазначених відомостей.

Інших доказів до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Відповідно до ч.2,3 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В порушення зазначеної вимоги у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №265695 від 20.08.2023, не зазначено у чому полягає суть адміністративного правопорушення.

Зазначене порушення при складанні адміністративного матеріалу, а також відсутність інших доказів по справі не дають суду повних та обґрунтованих підстав для визнання ОСОБА_1 винною у скоєнні правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.

Враховуючи вищевикладене, суд критично оцінює надані працівниками поліції докази з точки зору їх належності та вважає, що вони не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП України обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 184, 247 , 268, 284, 289, 291, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.184 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.Г. Мельник