Номер провадження: 33/813/1355/23
Номер справи місцевого суду: 521/3209/23
Головуючий у першій інстанції Старіков О. О.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Воронової Є.Р., представника Одеської митниці ДМС України Кептене Д.А., захисника Богданової М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції її апеляційну скаргу на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, а саме 1 147 522 гривні 67 копійок на користь держави з конфіскацією товарів.

Вилучені, відповідно до протоколу №1261/50000/22 від 14.10.2022 року, речі, а саме: мішки поліетиленові (білі) шириною 55 см., довжиною 90 см. у кількості 135000 штук; мішки поліетиленові (білі) шириною 55 см., довжиною 105 см. у кількості 232500 штук; мішки поліетиленові (білі) шириною 80 см., довжиною 120 см. у кількості 28750 штук конфісковано.

Відповідно до ст.520 МК України, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Одеської митниці витрати за зберігання товару з 20.10.2022 року по 13.06.2023 року у сумі 278498 гривень 88 копійок.

Стягнутий судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Обставини справи

Відповідно до оскарженої постанови суду, 10.10.2022 року, о 11 годині 56 хвилин, в пункт пропуску «Орлівка» митного поста «Орлівка» Одеської митниці, з Туркменістану до України, прибув автомобіль Volvo, НОМЕР_1 , під керуванням водія ТОВ «Елл Транс» ОСОБА_1 .

Відповідно до митного оформлення товаросупровідних документів, а саме рахунку-фактури від 17.08.2022 року №19/3, CMR б/н від 17.09.2022 року (зі штампами митних органів Румунії (Ісакча) від 08.10.2022 року); коносаменту №49 від 17.09.2022 року, в автомобілі перевозилися мішки поліетиленові, загальною вартістю 32692,5 доларів США, відправником якого є Comercial Society «Kamil Gurujy», отримувачем є ТОВ «Компанія Альтекс».

10.10.2022 року ОСОБА_1 була подана до митного оформлення декларація №UA500420/2022/003644, в якій було зазначено, що отримувачем товару є Харківський міський благодійний фонд «Батьківщина».

За даним фактом співробітниками Одеської митниці відносно ОСОБА_1 було складено протокол №1261/50000/22 від 14.10.2022 року про порушення митних правил, передбачене ч.1 ст. 483 МК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, захисник Богданова М.Г. подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду скасувати та закрити провадження у справі, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення та повернути вилучені товари.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовувала тим, що з моменту входження автомобіля до митного кордону 10 жовтня 2022 року як ТОВ «Компанія «Альтекс» так і Благодійним Фондом «Батьківщина» надано усі документи, якими підтверджується статус вантажу, як благодійна гуманітарна допомога та його отримувач Благодійний фонд «Батьківщина».

Також, в матеріалах справи наявні пояснення керівника Благодійного фонду «Батьківщина» про те, що вони очікують вантаж, а перелік товарів у Декларації від 10 жовтня 2022 року є гуманітарною допомогою.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази отримання відомостей від митних органів Румунії про порушення вимог Митного законодавства перевізником ОСОБА_1 .

Захисник вказала на відсутність прямого умислу у ОСОБА_1 на приховування товарів від митного контролю, оскільки він є лише водієм, який відобразив відомості, зазначені у товаросупровідних документах.

За таких обставин, захисник вважає, що ОСОБА_1 не вчиняв інкримінованих йому митним органом дій за ч.1 ст.483 Митного кодексу.

Представник Одеської митниці Бєлошицька Л. подала заперечення на апеляційну скаргу сторони захисту, в яких просила відмовити в її задоволенні та залишити оскаржену постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2023 року без змін. В обґрунтування своїх вимог навела відповідні доводи.

Позиції учасників апеляційного розгляду

Під час апеляційного розгляду захисник Богданова М.Г. підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник Одеської митниці ДМС України Кептене Д.А. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану постанову без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи про порушення митних правил та перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Порядок провадження у справах про порушення митних правил встановлений розділом ХІХ Митного кодексу України.

Згідно зі ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст.494 МК України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом учинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

У даній справі громадянину ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він прямуючи на вантажному автомобілі марки «VOLVO», державний номер НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом Н/ПР марки «KRON», держаний номер НОМЕР_2 , вчинив дії, спрямовані на переміщення товару «Мішки поліетиленові» через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, а саме, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів, документів, що містять неправдиві відомості щодо одержувача вантажу, надавши митним органам Румунії та України відмінні пакети документів, що впливають на умови виконання митних формальностей.

За даним фактом 14 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_1 складено протокол № 1261/50000/22 про порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України.

Апеляційний суд визнає правильним висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу, правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Так, згідно з положеннями ст.250 МК України - митне оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України у складі вантажів з допомогою, здійснюється першочергово. Плата за виконання митних формальностей поза місцем розташування митних органів або поза робочим часом, установленим для них, щодо товарів, що переміщуються через митний кордон України у складі вантажів з допомогою, не справляється.

Товари, отримані уповноваженими організаціями у складі вантажів з допомогою та призначені для використання або безоплатного розповсюдження на митній території України цими організаціями чи під їх наглядом, пропускаються на митну територію України без сплати митних платежів.

Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 8 (зі змінами), судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

При цьому, згідно з абзацом 4 цього пункту Постанови:

«Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності».

«Підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів».

«Незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку».

Згідно з статтею 483 МК України, однією з ознак переміщення через митний кордон України товарів з приховуванням від митного контролю, є поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів одержаних незаконним шляхом та які містять неправдиві данні.

Відповідно до ст.336 МК України митний контроль здійснюється шляхом проведення митного огляду та перевірки документів і відомостей, які відповідно до статті 335 МК України надаються митним органам під час переміщення товарів через митний кордон України.

Згідно з ч.8 ст.264 Митного кодексу України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення.

Відповідно до рахунку-фактури №19/3 від 17.08.2022 року убачається, що продавцем вантажу «поліетиленові мішки», загальною вартістю 32692,5 доларів США є - «Comercial Society «Kamil Gurajy», а покупцем - ТОВ «Компанія Альтекс».

Відповідно до наявного у матеріалах справи CMR від 17.09.2022 року та коносаменту № 49 убачається, що отримувачем товарів, які переміщуються відповідно до рахунку-фактури №19/3 від 17.08.2022 року є -ТОВ «Компанія Альтекс».

Таким чином, з матеріалів справи про порушення митних правил убачається, що покупцем та отримувачем товарів, відповідно до документів, які були надані ОСОБА_1 під час перевезення товару та ввезення його на митну територію України було зазначено ТОВ «Компанія Альтекс».

Однак, відповідно до поданої ним Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 10.10.2022 року №UA500420/2022/3644 убачається, що ОСОБА_1 вказав отримувачем Харківський міський благодійний фонд «Батьківщина».

Диспозиція ч.1 ст.483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу, як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Таким чином, ОСОБА_1 , маючи документи, а саме: рахунок-фактуру №19/3 від 17.08.2022, коносамент №49 та CMR від 17.09.2022, в яких зазначено, що покупцем та отримувачем товарів є ТОВ «Компанія Альтекс», навмисно перемістив товари через митний кордон України та в поданій ним Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 10.10.2022 № UA500420/2022/3644 зазначив, що отримувачем товарів «мішки поліетиленові» є Харківський міський благодійний фонд «Батьківщина», тобто подав митному органу як підставу для переміщення товарів документи, що містять неправдиві відомості щодо одержувача, з метою подальшого пропуску на митну територію України товарів без сплати митних платежів.

При цьому ОСОБА_1 , відповідно до ч.2 ст. 459 МК України, є суб`єктом вказаного правопорушення, оскільки він відповідно до п.8) ч.1 ст.4 МК України є декларантом - особою, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування, оскільки саме він подав до митного оформлення Декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 10.10.2022 року за № UA500420/2022/3644.

Стосовно посилання сторони захисту на лист ТОВ «Компанія Альтекс» до Державної митної служби України щодо можливості передачі товарів до Харківського міського благодійного фонду «Батьківщина», апеляційний суд зазначає, що вказаний лист був виготовлений 11 жовтня 2022 року, тобто вже після прибуття 10 жовтня 2022 року в пункт пропуску «Орлівка» митного поста «Орлівка» Одеської митниці автомобіля марки «VOLVO», державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, держаний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та вже після поданням ним Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 10 жовтня 2022 року за № UA500420/2022/3 644.

Крім того, зі змісту листа Харківського міського благодійного фонду «Батьківщина» на адресу Державної митної служби України убачається, що він виданий 05 жовтня 2022 року, проте відповідно до наданих адвокатом додатків не встановлено, що він був отриманий Державною митною службою України до 10 жовтня 2022 року, тобто до моменту прибуття в пункт пропуску «Орлівка» вантажу «Мішки поліетиленові».

Таким чином, документи на які посилається захисник Богданова М.Г. не є належними доказами невинуватості ОСОБА_1 , оскільки вони були надіслані до Одеської митниці 11 жовтня 2022 року, вже після складання протоколу про порушення митних правил №1261/50000/23 та подання до митного оформлення товаросупровідних документів, в яких зазначено, що отримувачем вантажу є - ТОВ «Компанія Альтекс» (61072, Україна, м. Харків, Проспект Науки, 40), а також після проведення митного огляду переміщуваного вантажу.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність в діях громадянина ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України є необґрунтованими, оскільки під час апеляційного розгляду було достеменно встановлено, що він вчинив дії, спрямовані на переміщення вантажу «Мішки поліетиленові» через митний кордон України на підставі документів, що містять неправдиві відомості, щодо одержувача вантажу, надавши митним органам Румунії та України відмінні пакети документів, що впливають на умови виконання митних формальностей.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція ч.1 ст.483 МК України передбачає відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Апеляційний суд вважає, що у даному випадку слід враховувати практику ЄСПЛ щодо співмірності покарання, застосованого до особи, що передбачає обов`язкове застосування штрафу та конфіскація товару, як санкції за порушення митних правил, встановлених ст.483 Митного кодексу (справа «Краєва проти України» (заява №72858/13)).

Так, ЄСПЛ у вказаній справі зазначив, що у питанні встановлення критерію справедливого балансу між інтересами суспільства та правами людини, високі судді не сприйняли аргументів представника України. Вони зазначили, що національний суд лише формально послався на характер правопорушення, дав інформацію про заявницю та її фінансове становище. Проте у тексті рішення не було дано оцінку обставинам поведінки особи, зв`язку між поведінкою та правопорушенням. І оскільки обсяг перевірки був надмірно вузьким, критерій справедливого балансу не дотримано. Крім того, згідно зі ст.483 Митного кодексу штраф у розмірі вартості товару та конфіскація товару були обов`язковими санкціями. Відсутність дискреції для судів не залишала можливості враховувати індивідуальні обставини. Це позбавляє сенсу будь-яку оцінку. ЄСПЛ раніше зазначав, що подібна жорстка система не здатна забезпечити необхідний справедливий баланс між спільним інтересом та захистом права власності окремо взятої особи. З огляду на це суд у Страсбурзі дійшов висновку, що в даній справі мало місце неспіврозмірне втручання у майнові права заявника. Тому ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції була порушена.

Означену позицію висловив і Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 05.07.2023 року № 5-р(II)/2023.

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ, від 06.11.2008 року по справі «Ісмаїлов проти Росії», встановлено, що згідно з принципом верховенства права, який закріплений в усіх статтях Конвенції, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, стягнення повинне бути пропорційним, відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам. У випадку, якщо суд дійде висновку, що стягнення у вигляді конфіскації майна не забезпечить балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту права власності конкретної особи, то він має право не накладати таке стягнення навіть у випадку, коли воно передбачене положеннями МК України як обов`язкове.

Відповідно до ч.1 ст.465 МК України конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави.

Проте, в даному випадку, апеляційний суд вважає, що саме конфіскація товарів, безпосередніх предметів вчинення адміністративного правопорушення, забезпечить той справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, який буде і достатнім для покарання особи за вчинене порушення, так і для забезпечення компенсації порушених прав, з огляду на те, що такі товари підлягають безоплатній передачі їх у власність держави.

Крім того, на переконання апеляційного суду саме такий вид стягнення здатний забезпечити виконання мети ввезення цих товарів гуманітарна допомога, на чому наголошує сторона захисту, оскільки подальше використання конфіскованих товарів на потреби держави в умовах воєнного стану, вочевидь є аналогічним розпорядженням цим товаром.

Відповідно до приписів п.4) ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право змінити постанову.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Богданової М.Г., підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись статями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 483, 522, 529, 530 МК України, - суддя Одеського апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Богданової М.Г. частково задовольнити.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України змінити.

Виключити з абзацу першого резолютивної частини постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2023 року посилання суду про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, а саме 1 147 522 грн. 67 коп. на користь держави

В іншій частині оскаржувану постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко