Справа № 303/8110/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
15.09.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Фазикош Г.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Копистинського Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою його захисника адвоката Копистинського Т.М. на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.03.2023,
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду від 14.03.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 536,80грн судового збору.
В оскарженій постанові судді від 14.03.2023 вказано, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за таких обставин.
13 листопада 2022 року, о 21 годині 06 хвилині, на вулиці Невського, 14 в місті Мукачево Закарпатської області, ОСОБА_1 керував т/з Volkswagen Caddy, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest та в медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. Дії
ОСОБА_2 апеляційній скарзі захисник Копистинський Т.М. просить скасувати оскаржувану постанову від 14.03.2023, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що ОСОБА_1 категорично не погоджується із складеним протоколом, останній заперечував та заперечує факт вчинення даного правопорушення та стверджує, що не мав ознак алкогольного сп`яніння, до закладу охорони здоров`я не направлявся, а протокол про адміністративне правопорушення складний патрульним поліцейським із порушенням порядку та процедури як огляду на стан алкогольного сп`яніння, так і складенням протоколу.
Апелянт вказує, що для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 необхідно щоб останній керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, необхідно щоб він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З матеріалів справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу до медичного закладу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння відповідно до вимог Додатку 1 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, так само і відсутні докази того, що поліцейськими висувалася вимога пройти такий огляд.
Апелянт стверджує, що поліцейський у встановленому законом порядку не висував вимогу пройти огляд водію ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння та не виписував жодного направлення на такий огляд. У матеріалах відсутні достатні докази про вчинення вказаного правопорушення.
На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці за допомогою газоаналізатора alkotester drager, у зв`язку із чим, інспектором капралом поліції Легета С.В. одразу повідомлено про відмову (що зафіксовано на відеозаписі час. 21.27 год.) та розпочато складення протоколу про адміністративне правопорушення. Питання щодо можливості пройти освідчення у мед закладі взагалі не порушувалось.
ОСОБА_1 не відмовлявся від вимоги пройти огляд в медичному закладі, однак таке йому не пропонувалось.
Окрім того, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.
Таким чином, на переконання апелянта водій не допустив порушень правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи, постанова, протокол, акт огляду, відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В судовому засіданні в апеляційній інстанції ОСОБА_1 та його захисник Копистинський Т.М. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити із наведених у ній підстав.
При цьому ОСОБА_1 пояснив, що під час зупинення працівниками поліції мав місце усний конфлікт. ОСОБА_1 визнав, що вів себе нестримано в силу особливостей свого характеру та віку, про що жалкує. Водночас він не вживав алкоголю чи інших речовин, тому підстав для його перевірки не було. Справді не хотів проходити перевірку на драгері, бо не довіряє таким приладам, але цілком міг поїхати до медичного закладу. Однак, про це йому не казали. Вважає, що саме його поведінка стала причиною для складання протоколу, а не реальна причина. Розуміє, що поліцейські могли скласти інший протокол, пов`язаний із конфліктом, що виник.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника Копистинського Т.М. слід задовольнити з таких підстав.
Згідно із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що вона не відповідає приписам вищенаведених норм закону, оскільки в наведені у ній висновки суду не відповідають матеріалам справи.
З оскаржуваної постанови слідує, що суд першої інстанції прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 із наступних доказів у справі:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №293858 від 13 листопада 2022 року;
- відеозапису з місця події;
- постанови від 13 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП;
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд не погоджується з тим, що вищенаведені докази є такими, що узгоджуються між собою та підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до вимог п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.1.10 ПДР України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Частиною першою ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.
За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були порушені вимоги вказаної Інструкції, а саме після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими не запропоновано останньому проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, письмові матеріали адміністративної справи, враховуючи порушення, допущені працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки була порушена процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у передбаченому законом порядку не може бути встановлений.
Апеляційний суд дослідив відеозапис з місця події, доданий до протоколу, та констатує, що на ньому не зафіксована вимога поліцейського проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я у будь-якій формі (усній, письмовій тощо). При цьому на відео зафіксовано словесний конфлікт між ОСОБА_1 та працівниками поліції, а також спроба ОСОБА_1 покинути місце зупинки, однак така поведінка останнього за певних умов могла бути кваліфікована за іншою нормою КУпАП, а не свідчить про наявність в його діях правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у адміністративній справі, відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючисьст. 294 КУпАП, апеляційний суд
Апеляційну скаргу захисника Копистинського Т.М. задовольнити.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.03.2023 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Фазикош