ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1203/23

Провадження № 3/568/675/23

22 вересня 2023 р. м. Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О., розглянувши адміністративну справу, матеріали якої надійшли від Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, паспорт № НОМЕР_1 вид. 5627 від 02.12.2019 р.,

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення

(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені),

встановив:

12.08.2023 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_1 неналежно виконувала батьківські обов`язки по вихованню своїх чотирьох малолітніх дітей а саме перебувала в стані алкогольного сп`яніння по АДРЕСА_2 разом із своїми дітьми, які були недоглянуті та голодні, діти плакали просились додому, чим вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала повністю, підтвердила обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказала, що буде належно виконувати батьківські обов`язки по вихованню дітей. Просила суворо не карати.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена протоколом про адміністративні правопорушення серія ВАБ №940466 від 13.08.2023 р. (а.с.2); поясненням ОСОБА_1 від 12.08.2023 р. (а.с.4); поясненням ОСОБА_2 від 12.08.2023 р. (а.с.5); свідоцтвом про народження ОСОБА_3 вид. відділом Центру надання адміністративних послуг Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області від 20.07.2023 р. (а.с.6); свідоцтвом про народження ОСОБА_4 вид. виконавчим комітетом Козинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області від 27.04.2015 р. (а.с.7); свідоцтвом про народження ОСОБА_5 вид. виконавчим комітетом Хотинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області від 20.07.2016 р. (а.с.8);свідоцтвом про народження ОСОБА_6 вид. виконавчим комітетом Козинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області від 17.01.2020 р. (а.с.9); характеристикою на ОСОБА_1 виданою Крупецькою сільською радою Дубенського району Рівненської області №39 від 14.08.2023 р. (а.с.10) та іншими дослідженими судом доказами.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, а саме: ухилення матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя неповнолітньої дитини.

Мірою відповідальності, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами є адміністративне стягнення (ст. 23 КУпАП).

Враховуючи вищевикладене, при накладенні стягнення відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП суд враховує: характер вчиненого правопорушення, особу порушника, яка раніше, відповідно до матеріалів справи, до адміністративної відповідальності не притягувалася, докази про притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення суду не надано; її майновий стан, а саме те, що ОСОБА_1 офіційно не працює та має на утриманні четверо малолітніх дітей; відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, тому вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.184 КУпАП у виді попередження і таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення нею нових правопорушень.

Вирішуючи питання про стягнення відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 , як особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судового збору в розмірі, визначеному ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судом відзначається наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, - визначаються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору, яка підлягає стягненню з порушника у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

При цьому, пільги при сплаті судового збору наведено у ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та вони розповсюджуються на наведені в її положеннях категорії осіб, до яких особи, на яких накладено адміністративне стягнення не відносяться.

Поряд з цим, п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, зокрема, позивачами є: б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд, враховуючи майновий стан особи, на яку накладено адміністративне стягнення, те, що остання офіційно не працює та має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, - приходить до обґрунтованого висновку про можливість та необхідність застосувати до правовідносин щодо справляння судового збору у даній справі положення ст.8 Закону України «Про судовий збір» за аналогією, звільнивши ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Керуючись статтями 23, 33, 184, 283, 284, 287 КУпАП, статтею 8 Закону України «Про судовий збір», -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Звільнити ОСОБА_1 як особу, на яку накладено адміністративне стягнення від сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя В.О. Троцюк