КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 358/86/23 Головуючий в 1 інстанції Лебединець Г.С.
Провадження № 33/824/2383/2023 Головуючий в ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на постанову Богуславського районного суду Київської області від 11 квітня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови Богуславського районного суду Київської області від 11 квітня 2023 року, ОСОБА_1 22 січня 2023 року о 15 годині 17 хвилин в м. Богуслав по вул. Святогірська керував автомобілем «Daсia Sandero», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покрову. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь Державної судової адміністрації України в сумі 536,80 грн.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 19 квітня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджено докази у справі, а також допущено порушення норм матеріального і процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що на час розгляду справи він був мобілізований, а тому не мав змоги особисто прибути до суду для надання своїх пояснень. Таким чином, суд першої інстанції порушив право на захист та справедливий суд.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутності достатніх доказів про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а він не мав ознак алкогольного сп`яніння і до закладу охорони здоров'я не направлявся поліцейськими.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, скаржник просить скасувати оскаржувану постанову Богуславського районного суду Київської області від 11 квітня 2023 року та закрити адміністративне провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Божок М.І. двічі в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились.

Адвокат Божок М.І. направив до суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на свою зайнятість в інших судових процесах. Щодо неявки ОСОБА_1 , захисник зазначив, що він є мобілізованим, отже не може прибути до апеляційного, однак бажає брати участь у судовому засіданні.

Аналогічну заяву адвокат Божок М.І. подавав до апеляційного суду і перед судовим засіданням, яке було призначене на 15 травня 2023 року. Судом клопотання було задоволено, судове засідання відкладено на 29 травня 2023 року.

Апеляційний суд вважає дане клопотання необґрунтованим, оскільки адвокат не подав суду докази своєї участі в інших судових засіданнях. Також до заяви про відкладення судового засідання не було додано і доказів того, що ОСОБА_1 є мобілізованим. Відсутні такі докази і в матеріалах справи.

Згідно із ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (Рішення від 2 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України», заява № 16652/04).

За наведених обставин апеляційний суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 та його адвоката - Божка М.І., ураховуючи при цьому, що з матеріалами справи вони знайомі, всі обставини незгоди з постановою суду першої інстанції викладені в апеляційній скарзі, доповнень до апеляційної скарги не надходило.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП та застосовуючи до правопорушника адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Суд першої інстанції ухвалив судове рішення із застосуванням наведених норм КУпАП.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 180888 від 22 січня 2023 року;

- відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм указаних правил ПДР;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративних правопорушень складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що він був мобілізований і не мав змоги особисто прибути до суду для надання свої пояснень, тому суд першої інстанції порушив право на захист та справедливий суд є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні був присутній захисник ОСОБА_1 - адвокат Божок М.І. На підтвердження повноважень було надано договір про надання правничої допомоги від 09 лютого 2023 року та ордер про надання правничої (правової) допомоги від 09 лютого 2023 року.

Таким чином ОСОБА_1 уповноважив адвоката Божка М.І. діяти в його інтересах та надавати необхідну правову допомогу саме в цій справі.

Разом із тим, матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Копія посвідчення учасника бойових дій, яке було долучено до матеріалів справи, лише посвідчує право ОСОБА_1 на пільги, встановлені для осіб, що мають статус учасників бойових дій, однак не може бути доказом перебування ОСОБА_1 на час розгляду справи судом у складі Збройних Сил України.

Отже, права скаржника на участь у судовому розгляді не були порушені під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Доводи скаржника про те, що протокол про адміністративне правопорушенню складено за відсутності достатніх доказів про вчинення вказаного правопорушення судом апеляційної інстанції оцінюється критично виходячи з такого.

Як вбачається з відеозапису, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, працівники патрульної поліції зупинили автомобіль ОСОБА_1 , який рухався в межах населеного пункту. Під час перевірки документів, патрульним поліцейським було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту. Після чого скаржнику було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» або ж в медичному закладі. Однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та визнав, що вживав пиво. Також скаржнику було повторно запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager » або ж в медичному закладі, проте ОСОБА_1 знову відмовився від проходження огляду в присутності двох свідків.

Аргументи захисника в суді першої інстанції про те, що поліцейськими не проводилась безперервна відеофіксація обставин виявленого правопорушення, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, Засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18 грудня 2018 року № 1026, також визнаються апеляційним судом необґрунтованими.

Ні Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року не містять приписів про обов`язкове долучення до Протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відео з бодікамери поліцейського, в тому числі повного відео з моменту зупинки.

Так, згідно п. 15 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, згідно п. 1 розділу II якої протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення, в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу - в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Отже, долучення працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення фрагментів відео з відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) щодо відмови особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння носить ініціативний характер і посилання апелянта на наявність такого обов`язку необґрунтовані.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення та, відповідно, розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводить факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСГІЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд вважає, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги суд вважає, що при розгляді даної справи місцевим судом було повно, всебічно і об`єктивно досліджено дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірено обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, надано цим обставинам належну правову оцінку та, приймаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 251,252, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Богуславського районного суду Київської області від 11 квітня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб