П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2023 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Адамович М. Я. , розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 подав дану заяву, на обґрунтування якої зазначив, що на його думку суддя Струс Т.В. його думку суддя упереджено ставиться до нього під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали заяви, доходжу наступного висновку.

Зі змісту ст.ст.245, 248 КУпАП випливає, що одним із основних завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є об`єктивне з`ясування обставин справи, рівність всіх громадян перед законом і органом, що розглядає справу.

Згідно ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Також, коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Також, зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід і порядку розгляду заяви про відвід.

Повертаючись до даної справи, доходжу до висновку, що заява не підлягає задоволенню, оскільки викладені в ній обставини не підтверджені жодними доказами, є наслідком суб`єктивної оцінки заявника та не являються такими, що унеможливлюють розгляд справи про адміністративне правопорушення суддею Струс Т.В.

Викладена ОСОБА_1 незгоди з процесуальними рішеннями може бути реалізована шляхом апеляційного оскарження, а не шляхом заявлення відводу судді.

Враховуючи викладене, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст.245 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Струс Т.В. відмовити.

Справу передати до канцелярії суду для передачі судді Струс Т.В.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: М. Я. Адамович