Справа № 730/463/23 Головуючий у 1 інстанції Ріхтер В. В.
Провадження № 33/4823/652/23
Категорія - ч. 2 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2023 року місто Чернігів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду Акуленко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2023 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн з оплатним вилученням транспортного засобу.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 536 грн 80 коп.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 23.04.2023 року, близько 17 год. 00 хв., на 85 км автодороги М-02 Кіпті-Глухів керував автомобілем «ВАЗ-21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою з доповненнями, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що його вина у вчиненні правопорушення не доведена, а матеріали сфальсифіковані, оскільки не було свідків при його відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, працівники поліції, знаючи, що він військовослужбовець, не викликали військову службу правопорядку, не доставили його до медичного закладу для здачі аналізу крові на вміст алкоголю, не відсторонили його від керування. У доповненнях зазначає, що його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння була мотивована відсутністю ліцензії на використання приладу «Драгер 6810», а запропоноване ним прохання проїхати до лікарні було проігнороване поліцейськими.

Оскарживши постанову суду поза строком апеляційного оскарження, просив поновити пропущений процесуальний строк, визнавши причини пропуску поважними.

В судове засідання апеляційного суду особа, що притягається до адміністративної відповідальності, не з`явився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу без його присутності, оскільки не може прибути до суду за станом здоров`я.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Наведені апелянтом доводи щодо підстав для поновлення апеляційного строку є переконливими та з метою забезпечення апеляційного оскарження судового рішення, суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення апеляційного строку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням вимог п 2.5 ПДР.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано автомобіль «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , не заперечував рух автомобілем по трасі, наголошуючи, що він з`їхав з траси та перебував при цьому з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Поліцейськими було роз`яснено причину зупинки повідомлення на лінію «102» про підозру керування таким автомобілем нетверезою особою, роз`яснено наявні у нього ознаки сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Від огляду він категорично відмовився, при цьому проводилася безперервна фіксація на боді-камеру поліцейського. Від дачі пояснень ОСОБА_1 також відмовився, пославшись на ст. 63 Конституції України. Після цього працівником поліції йому було роз`яснено, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП та заборонено подальше керування транспортним засобом, який знаходився поза межами проїзної частини та не заважав руху інших транспортних засобів.

Аналізуючи вказані докази, які є належними та допустимими, апеляційний суд вважає, що усі доводи, на які посилається апелянт, спростовуються відеозаписом.

При цьому суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про допущені, на його думку, поліцейськими порушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме що він є військовослужбовцем і через це вважає, що для його огляду на стан сп`яніння мали бути залучені представники військової служби правопорядку, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

А доводи про відсутність двох свідків при його відмові від проходження огляду на стан сп`яніння не спростовують його категоричної відмови, зафіксованої відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Наявним у справі доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

Аналіз доказів у сукупності підтверджує, що водію роз`яснено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі його незгоди, які полягають у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Інші твердження апелянта висновків суду першої інстанції про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення та належним чином обґрунтоване.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2023 року стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко