Справа № 438/1407/23
Провадження № 3/438/669/2023
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 жовтня 2023 року с уддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

24 серпня 2023 року близько 15 години гр. ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо догляду за дитиною, а саме малолітньою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки залишила малолітню без нагляду у свої квартирі по АДРЕСА_2 , а сусіди почувши крик і плач дитини повідомили на 102, чим порушила ст.150 Сімейного кодексу України, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку, привід від 06 жовтня 2023 року невиконаний.

Суд вжив всіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, однак він не з`явився та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав. Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП до таких не належить, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 . Її право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленою про розгляд справи вона не з`явилася, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення нею адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі. Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також суд враховує, що ОСОБА_1 була добре обізнана з фактом складення на неї протоколу в про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП, проте не заявила жодних клопотань до суду про витребування доказів, виклик свідків і не висловлювала своїх міркувань щодо законності складення на неї протоколу.

Таким чином, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які містяться в матеріалах справи та долучені до протоколів про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП доведена, враховуючи наступне.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає у ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Факт скоєння правопорушення від 24 серпня 2023 року підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №899089 від 25 серпня 2023 року, зокрема, поясненнями самої ОСОБА_1 в графі протоколу «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», яка власноручно зазначила, що «провину визнає, обіцяє виправитись»; рапортом ст. інспектора-чергового ЧЧ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області Курило А.В. від 24 серпня 2023 року; поясненнями гр. ОСОБА_3 від 24 серпня 2023; поясненнями гр. ОСОБА_1 від 25 серпня 2023 року; Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 24 серпня 2023 року; копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , актовий запис 112, поясненнями гр. ОСОБА_4 від 20 жовтня 2023 року.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Суд вважає, що під час складення протоколу інспектором повністю дотримано вимоги ст.256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП суд не вбачає.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім того, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із Законом України «Про судовий збір», розмір судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 536,80 грн. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Керуючись ст.ст.33, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 гривень 80 копійок.

П останова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області.

Суддя Андрій СЛИШ