ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/9262/23

Провадження № 3/947/2695/23

04.10.2023 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Войтов Г.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, за участю адвоката Бабчук С.Я., про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ААД№428631 від 20.02.2023 року о 18:55 годині складеному т.в.о. командира взводу №2, роти №5, батальйону №1 полку УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Гальчинським Д.В., 20.02.2023 року о 16:42 годині, на вул.. Героїв Прикордонників, 9 в м. Одеса, ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України» з явними ознаками наркотичного сп`яніння, виражене тремтіння пальців рук, порушення мовлення, неприродна блідість обличчя, надмірна жвавість. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законному порядку водій своїми діями ухилився.

Працівниками патрульної поліції було кваліфіковано дії ОСОБА_1 , як порушення п. 2.5 «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КпАП України.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, пам`ятка з ст. 268 КпАП України, роз`яснена, що підтверджується власноручним написом, свою вину не визнав, пояснив, що він в зазначений день повертався з магазину до нього підійшли працівники поліції та попросили надати документи на право керування автомобілем. Він оглянув свої кармани і повідомив поліцейським, що всі документи забув дома, що він мешкає через два будинки і надасть працівникам поліції, якщо вони погодяться пройти до його дому. З дому він виніс всі документи паспорт громадянина України, посвідчення водія та технічний паспорт автомобіля, працівники під час спілкування почали цікавитись як він себе почуває. Він їм повідомив, що перебуває на по життєвій терапії та надав їм анотацію к пігулкам, які дозволяють керування транспортним засобом. Після чого запропонували проїхати до медичного закладу, коли вони приїхали до медичного закладу, він не міг с ходити в туалет, при поліцейських вживав воду, кофе в медичному закладі була черга, поліцейські питали хочеш в туалет, він знов сказав, що поки не хоче. Через де який час поліцейський повідомив йому, що він складає протокол, тому що поліцейським необхідно їхати у справах. До лікаря або в медичний заклад він взагалі не підходив, всі події відбувались перед медичним закладом та поліцейськими, від проходження огляду він не відмовлявся.

В судовому засіданні був допитаний у якості свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що вони зупинили громадянина ОСОБА_1 , який керував автомобілем ВАЗ, зупинка була обумовлена, тим що на транспортному засобі наявні механічні ушкодження, під час перевірки виявилось, що у громадянина ОСОБА_1 відсутні документи на транспортний засіб та посвідчення водія, ОСОБА_1 запропонував пройти до нього додому та він все надасть, тому як забув їх дома. ОСОБА_1 виніс документи з будинку які вони вимагали перевірили їх по базам, після чого розпочали розгляд адміністративної справи за ст. 126 ч. 1 КпАП України, після чого поцікавились якого самопочуттям та станом здоров`я, на що ОСОБА_1 повідомив, що він вживає лікарські засоби по життєво та надав нотацію для них, в які вказано, що не забороняється керування транспортним засобом, але в нього було тремтіння рук, тому йому було запропоновано проїхати до медичного закладу. Коли вони приїхали до медичного закладу була черга на проходження освідування, було багато військових, ОСОБА_1 їм повідомив, що поки не може здати сечу, ОСОБА_1 вживав воду та кофе але він не хтів в туалет, після чого він склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення. До лікаря в медичний заклад не заходили разом з ОСОБА_1 тому як лікарі сваряться, що привели не підготовлених правопорушників, які не можуть сходити в туалет. Лікар взагалі не оглядав громадянина ОСОБА_1 . Долучений до матеріалів відео запис дійсно не містить факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тому як він ввімкнув боді-камеру вже під час спілкування з громадянином ОСОБА_1 ..

У відповідності до положень ст. 1 КпАП України, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона ,

адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При викладених обставинах, суд розглядає адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за наявними доказами по справі.

Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КпАП України працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.9 Правил дорожнього руху України - водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Судом були досліджені наявні в матеріалах справи відео запис подій, які стали підставою для складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 та інші докази долучені працівниками поліції. З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№428631 від 20.02.2023 року вбачається, що на місті правопорушення свідки не залучались, проводилась відео фіксація з портативних відео регістраторів, з відео запису вбачається, що працівники поліції підходять до громадянина ОСОБА_1 та просять надати документи для перевірки на що ОСОБА_1 повідомляє, що забув їх дома та просить поліцейських пройти до нього додому він мешкає поруч для надання документів для перевірки. Біля будинку ОСОБА_1 працівники поліції перевіряють документи надані ОСОБА_1 йому повідомляють про склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 126 КпАП України, після чого йдеться мова про самопочуття та можливе наркотичне сп`яніння, пропонують пройти огляд в установленому законному порядку в медичному закладі для встановлення факту перебування в стані наркотичного сп`яніння. Громадин ОСОБА_1 погоджуються пройти огляд в медичному закладі, через деякий час ОСОБА_1 вживає воду, але постійно спілкується з працівниками поліції. З відео запису не вбачається, що ОСОБА_1 спілкується з лікарем в медичному закладі, всі події відбуваються перед медичним закладом, крім того відсутня відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду. Крім того з відео запису не підтверджується факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 .

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№428631 від 20.02.2023 року вбачається, що в графі пояснення особи: ОСОБА_1 вказав, що була велика черга і пройшло дві години, а через дві години заборонено проходити огляд. Він від проходження огляду не відмовлявся.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Оцінюючи в сукупності докази, які наявні в матеріалах справи надаючи належну юридичну оцінку, суд приходить до наступного.

В фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№428631 від 20.02.2023 року працівник поліції ОСОБА_2 вказав, що ОСОБА_1 від проходження огляду в установленому законному порядку водій своїми діями ухилився. Стаття 130 КпАП України є бланкетною норму та необхідно керуватися нормами Правил дорожнього руху України де в пункті 2.5 зазначено пройти огляд (тест) тощо на вимогу працівника поліції, згідно з Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 р. № 1452/735 у разі відмови від проходження огляду (тесту) тощо на виявлення ознак сп`яніння поліцейський фіксує відмову водія від проходження огляду в встановленому законному порядку.

В зазначених нормах відсутній термін «ухилявся» від проходження в встановленому законному порядку від проходження медичного огляду.

Враховуючи вище викладене суд приходить до переконання, що громадянин ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, крім того дана обставина підтверджується поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 даними в судовому засіданні, також відносно ОСОБА_1 взагалі не розпочиналась процедура медичного огляду.

Крім того з відео запису вбачається, що взагалі відсутній факт керування автомобілем ВАЗ 2109 державний номер НОМЕР_1 громадянином ОСОБА_1 , даний факт в судовому засіданні підтвердив працівник поліції ОСОБА_2 , який пояснив, що нагрудну камеру ввімкнули під час вже спілкування з ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у правах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Оцінюючи в сукупності докази надані працівниками поліції на підтвердження факту керування автомобілем ВАЗ 2109 державний номер НОМЕР_1 громадянином ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що даний факт не підтверджений.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Відповідно до ст. 2 Кодексу про Адміністративні Правопорушення України положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або до законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України. Застосовуючи аналогію права суд констатує, що частинами другою та четвертою статті 17 КПК, передбачають: «Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Відповідно до ст.62 Конституції України, Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02),«Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, необхідно виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин суд доходить до висновку, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 , тому суд приходить до переконання про необхідність закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 130,247,268,279,280,283,284 КУпАП, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягання до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Войтов Г. В.