Провадження № 33/801/946/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач: Мішеніна С. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Вінниця

Суддя Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Вінницького апеляційного суду Мішеніна С.В.

за участю захисника Дажука С.М.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

зі секретарем Балдинюк І.

розглянувши апеляційну скаргу захисника Дажука С.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 18.09.2023 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126 КУпАП, -

В с т а н о в и в:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі сімнадцять тисяч гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок.

Захисник Дажук С.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2023 року, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого, ч.1 ст. 130, ч.3 ст. 126 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що суд першої інстанції розглянув дану справу без повного з`ясування її обставин, оскільки під час судового засідання 18.09.2023 року оглянув лише частину одного з фрагментів відеозапису, зробленого поліцейським Маликом О.О. портативний відеореєстратор № 472298, тривалістю орієнтовно 12 хвилин, при загальній тривалості фрагментарних записів протягом більше як однієї години 20 хвилин; не переглянув відеозапис з портативного відеореєстратора іншого поліцейського Москальчука Т.М.; не дослідив відомості протоколів та рапорта поліцейського Малика О.О.; письмові пояснення свідків, не допитав останніх; не навів обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень,передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126 КУпАП; не дослідив чи містять матеріали справи належним чином засвідчену уповноваженою на те посадовою особою Відділу державної виконавчої служби копію документу, яким відносно особи, що притягується до адміністративної відповідальності засвідчено відповідне обмеження, а також чи долучені стороною обвинувачення до матеріалів справи документи, які б підтверджували обізнаність ОСОБА_1 , як особи, щодо якої винесено постанову про застосування відносно неї відповідного обмеження та є підставою для звинувачення ОСОБА_1 у порушенні ч. 3 ст. 126 КУпАП; не розглянув подані захисником клопотання від 14.09.2023 року про закриття провадження у справі № 127/24884/23 за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП та клопотання від 15.09.2023 року про закриття провадження у справі №127/24937/23 (до об`єднання справи іншою справою з №127/24884/23) за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Заслухавши захисника Дажука С.М., який просив задоволити апеляційну скаргу, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав думку свого захисника, просив закрити справу, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, виходячи зі змісту ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч.3 ст. 126 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові підтверджується наявними у справі доказами.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 117091 від 11 серпня 2023 року 11.08.2023 року о 20-35 року в м. Вінниці, по вул. С.Зулінського, 23 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного спяніння, а саме порушення мови, координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився під час безперервної відеофіксації на портативний відеореєстратор № 470796; 472298, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;

Факт керування транспортним засобом зафіксовано у рапорті поліцейського взводу №2 роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП капрала поліції Малика О., де зазначено, що на службовий планшет прийшло повідомлення про "Порушення ПДР" за адресою м. Вінниця вул. Сергія Зулінського 23 про те, що водій сірої Шкоди рухається із високою швидкістю навкруги будинку та керує даним T3 iз ознаками сп`яніння, по прибуттю на місце події виявлено дане авто, очевидці даної події вказали на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож АДРЕСА_1 , що саме він керував данним ТЗ, але ОСОБА_1 з даними твердженнями був не згоден та повідомив, що він просто проходить повз. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці із допомогою приладу драгер, водій у встановленому законом порядку відмовився під час безперервної відео фіксації на портативні відео реєстратори №470796 та 472298, було складено протокол за ст130 КУпАП та відібрано пояснення очевидців.

У матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_2 , яка підтвердила, що 11.08.2023 року о 19-30 год. бачила, що ОСОБА_1 перебував у пяному вигляді та керував транспортним засобом «Skoda» д.н.з. НОМЕР_2 та створював аварійні ситуації, після приїзду працівників поліції намагався втекти, ОСОБА_3 , яка у письмових поясненнях вказала, що 11.08.2023 року ОСОБА_1 погрожував фізичною розправою та пошкодженнями, керував транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного спяніння, під час керування наражав на небезпеку жителів будинку за адресою АДРЕСА_2 , які були в дворі будинку.

Поведінка ОСОБА_1 , який під час спілкування з поліцейськими не надавав пояснень, вдавав себе глухонімим, те, що автомобіль знаходився посередині проїжджої частини двору, з відкритими дверками зі сторони водія та зі сторони пасажира на час приїзду поліцейських, через що був евакуйований на штраф майданчик, в сукупності з поясненнями очевидців, свідчить про те,що ОСОБА_1 керував транспортним засобом до приїзду працівників поліції, які були викликані по службовому планшету через лінію поліції 102 та намагався уникнути відповідальності .

ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду звертав увагу, що за кермом була інша особа.

Однак ці пояснення, спростовуються поясненнями , крім ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які наявні в матеріалах справи, поясненнями інших мешканців будинку, які зафіксовані на відеозаписах про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у нетверезому стані, через що було викликано поліцію.

З відеозапису з нагрудних камер поліцейських, здійснених згідно статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» та з відеореєстратора службового автомобіля, убачається, що поліцейські виїхали за адресою м. Вінниця вул. Сергія Зулінського 23 за викликом громадянина, який повідомляв, що автомобіль їздив навкруги будинку, заважаючи жителям, а у водія явні ознаки алкогольного спяніння.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій зобов`язаний був на вимогу працівників поліції не тільки пройти огляд на стан сп`яніння, але й виключно у передбачені законом порядок і спосіб.

Оцінивши наведені докази в їх сукупності, відповідно до вимог статей 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Стосовно посилання сторони захисту про те, що відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції не є безперервним у зв`язку з чим його не можна вважати належним та допустимим доказом, слід зазначити наступне.

Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.

Під час апеляційного розгляду досліджено відеозаписи із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у Вінницькій області Малика О.О. та ОСОБА_4 за № № 470796; № 472298.

З самого відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників поліції є очевидним, що цей запис здійснювався працівниками поліції, які оформлювали адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 .

Перша частина відеозапису, містить інформацію, на якому зафіксовано, що на лінію «102» Інформаційного порталу Національної поліції України», а саме на службовий планшет надійшло повідомлення про «Порушення ПДР» за адресою м. Вінниця вул. Сергія Зулінського 23 водій сірої Skoda рухається із високою швидкістю навкруги будинку та керує даним T3 з ознаками сп`яніння, факт приїзду працівників поліції, факт встановлення особи ОСОБА_1 та обставин адміністративного правопорушення.

Інша частина відеозапису продовження містить спілкування працівників поліції з мешканцями будинку за адресою АДРЕСА_2 , які викликали працівників поліції та надавали свої пояснення з приводу поведінки ОСОБА_1 .

Крім того, ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , що зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.

Більш того, вказаний відеозапис не є єдиним доказом у справі, цей запис узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.

Відомостей про те, що відео фіксація здійснювалась з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.

Досліджений відеозапис цілком відображає подію адміністративного правопорушення надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки у ньому зафіксовані реальні дані та події, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, тому твердження сторони захисту про недопустимість цього доказу є необґрунтованими.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, є безпідставними, оскільки вказані обставини спростовані під час апеляційного розгляд, у тому числі, й посиланням захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 пропонували проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я.

Підтвердженням того, що ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння є наявне в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП ЦТЗ «Соціотерапія» від 11.08.2023 року у зв`язку з тим, що у водія ОСОБА_1 уповноваженою особою патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння порушення мови, координація рухів, запах алкоголю з порожнини рота, а також відеозапис з нагрудних камер поліцейських .

Згідно зі змістом направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП ЦТЗ «Соціотерапія» від 11.08.2023 року дані ОСОБА_1 зазначені як особи, яка направляється до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння.

При цьому, положеннями ст. 266 КУпАП (в редакції від 16 лютого 2021 року) передбачено проведення огляду особи на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я, перелік яких затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

Не спростовують висновку суду, доводи апеляційної скарги захисника про те, що відповідно до виписки № 13193 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 04.08.2023 року у ОСОБА_1 мав місце закритий перелом правої променевої кістки в типовому місці «зміщення», тому він не міг керувати транспортним засобом.

З дослідженого відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у Вінницькій області Малика О.О. та ОСОБА_4 за № № 470796; № 472298 вбачається, що хоча у ОСОБА_1 дійсно на руці до ліктя був гіпс, однак рука зафіксована не була, він активно рухав рукою, не скаржився на біль, не звертав увагу поліцейського на те, що у нього перелом.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що сукупність доказів, вказує на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно до ч.3 ст. 126 КУпАП, відповідальність за даною статтею настає, за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Табачнюк В.В. від 17.02.2023 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа 213/1593/2012 виданого 11 грудня 2012 року.

В той же час, з пояснень ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду було встановлено, що ОСОБА_1 обізнаний про заборгованість зі сплати аліментів.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку та визнав ОСОБА_1 виним за ч.3 ст.126 КУпАП, оскільки матеріалами справи доведено факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Таким чином, підсумовуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність у діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.3 ст. 126 КУпАП, оскільки такий висновок відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються належними, допустимими і достатніми доказами, які доповнюють один одного та були досліджені під час розгляду матеріалів адміністративної справи, що цілком узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами.

Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу, відповідає санкції ч.1 ст.130, ч.3 ст. 126 КУпАП, вимогам ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Дажука С.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2023 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч.3 ст. 126 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького апеляційного суду Світлана МІШЕНІНА