Справа № 346/1242/23
Провадження № 3/346/851/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого-судді Коваленка Д.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ),

в с т а н о в и в :

Аргументи держави Україна, в особі поліцейського, який склав протокол полягали у тому, що 05 березня 2023 року о 21 годині 37 хвилин, в селі Нижній Вербіж, по вулиці Івасюка, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099, державний номерний знак, НОМЕР_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Ознаки алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, не чітка хода, порушення мови. Отже, він порушив вимоги пункту 2.5а Правил дорожнього руху, а за це передбачена адміністративна відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП.

Аргументи ОСОБА_1 суду невідомі. Повістка у паперовому вигляді була надіслана йому на поштову адресу, з рекомендованим листом, але він до суду не з`явився. І тому, на підставі статті 6 «право на справедливий суд» Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року (де було розглянуто питання тривалості розгляду справи, але його висновок суд вважає цілком застосовним і до цієї справи), а також рішення від 24.02.2022 року про визнання не прийнятною заяви №43925/18 у справі "Goryachyy v. Ukraine" (якою суд не знайшов порушень статті 6 Конвенції у тому, що суд інформував людину про дату, час і місце судового засідання шляхом надіслання повістки поштою з рекомендованим повідомленням, але вона повернулась з поміткою, що її не було доставлено у зв`язку із закінченням строку для його отримання отримувачем), суд проводив розгляд справи ОСОБА_1 за його відсутності, оскільки він як сторона у справі протягом шести місяців не вжив жодних заходів аби дізнатись про стан відомого йому судового провадження та забрати повістку.

Оцінка і висновки суду.

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Зокрема, в силу положень частини 1 статті 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням являється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Проте суд відзначає, що в силу положень частини 1 статті 9 КУпАП будь-яким адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, склад будь-якого адміністративного правопорушення, що передбачене законом, в тому числі й передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП України характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. Тож відсутність в діянні конкретної людини будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

При цьому суд враховує, що за положеннями частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. А згідно з частиною 2 цієї статті, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Отже саме на поліцейського, який склав протокол покладено обов`язок збирання і подання суду доказів вчинення конкретною людиною адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, тобто наявність в її діянні усіх чотирьох елементів складу цього правопорушення, в тому числі й наявність об`єктивної сторони, яка полягає у керуванні конкретною людиною транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

І суд відзначає, що незважаючи на те, що у протоколі поліцейський зазначив, що ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099, державний номерний знак, НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, жодних доказів на підтвердження такого факту, він не надав (а.с.1-27).

Що стосується відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, то таке діяння є окремим і самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого положеннями частини 1 статті 130 КУпАП. Але ці положення самі по собі, не визначають того встановленого законодавством порядку, в якому водій повинен пройти огляд на стан сп`яніння, і яким чином фіксується відмова водія пройти такий огляд.

Загальний порядок огляду водія на стан сп`яніння, у тому числі й алкогольного, визначається положеннями статті 266 КУпАП. Зокрема, огляд водія на стан сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості їх застосування - огляд проводиться у присутності двох свідків; у разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, до того ж, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення; при цьому, перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій; огляд на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Разом з цим, направлення особи для огляду на стан сп`яніння, проведення такого огляду, а також фіксація відмови водія від проходження такого огляду, здійснюються виключно в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 266 КУпАП).

Таким чином, встановлений діючим законодавством порядок огляду водіїв, що керували транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, вказує на те, що тільки таке діяння, як відмова водія від проведення медичного огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, який внесений до переліку закладів охорони здоров`я, що затверджений для цього управлінням охорони здоров`я відповідної місцевої державної адміністрації (при дотриманні поліцейським усіх умов для проведення такого огляду, зокрема встановлення ознак сп`яніння), яка мала місце із застосуванням технічних засобів відеозапису, є адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 130 КУпАП (якщо правопорушенням розглядається саме відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку).

Відмова ж водія від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським, з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом або ж незгода з результатами такого огляду, самі по собі, в силу положень пунктів 6 та 8 названого Порядку №1103 та пунктів 6 і 7 Розділу IX Інструкції №1452/735, не являються адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 130 КУпАП, а є підставою для направлення водія на проведення огляду на стан сп`яніння у найближчий заклад охорони здоров`я, який внесений до переліку закладів охорони здоров`я, що затверджений управлінням охорони здоров`я відповідної місцевої державної адміністрації.

А от якщо, водій відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, то таке діяння буде вважатись правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 130 КУпАП, якщо відмова особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками сп`яніння, мала місце саме із застосуванням технічних засобів відеозапису, і у зв`язку із обґрунтованою (тобто за наявності ознак сп`яніння) та передбаченою вказаним Порядком КМУ вимогою, зокрема вимогою поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, що входить у перелік закладів охорони здоров`я, що затверджений управлінням охорони здоров`я відповідної місцевої державної адміністрації. І, що дуже важливо, така пропозиція повинна мати місце із застосуванням технічних засобів відеозапису.

І з урахуванням вказаних вище нормативно-правових положень, у їх сукупності, суд відзначає, що надані йому докази, у їх сукупності (зокрема: протокол - а.с.1; аудіо-відеозапис події - а.с.8; Акт огляду на стан сп`яніння - а.с.2; направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння - а.с.3) прямо вказують на те, що:

- ОСОБА_1 05 березня 2023 року о 21 годині 37 хвилин, в селі Нижній Вербіж, по вулиці Івасюка, дійсно керував автомобілем;

- встановлення ознак алкогольного сп`яніння відбулось поліцейським самостійно, і він не озвучував їх ОСОБА_1 ;

- поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, з використанням спеціального технічного засобу на, що останній відмовився;

- поліцейський застосував технічний засіб аудіо-відеозапису, матеріали якого у вигляді аудіо-відеозапису події долучено до протоколу;

- в протоколі про адміністративне правопорушення працівник поліції зазначив, що ОСОБА_1 порушив вимоги 2.5а правил дорожнього руху, однак такий пункт правил дорожнього руху, відсутній;

- аудіо-відезапис події не містить відомостей того, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення після того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки траннспортного засобу.

Суд забезпечено тільки доказами того, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, із застосуванням спеціального технічного засобу "Драгер", але він від проходження такого огляду відмовився. Проте поліцейський, не висунув йому вимогу пройти медичний огляд у найближчому закладі охорони здоров`я (а.с.1-10).

Більш того, у протоколі поліцейський зазначив, що ОСОБА_1 медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився пройти на місці зупинки транспортного засобу. Але такий огляд, в принципі неможна проходити на місці зупинки, він проходить тільки у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Пункт 7 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395, прямо вказує на те, що не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Тож з цієї підстави, суд не може прийняти рапорти поліцейських (а.с.4,5), як докази наявності вказаних вище фактів.

Як вже вказувалось, в силу положень статті 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто у даному випадку, саме поліцейський повинен був надати докази, які б підтвердили, наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, але таких доказів він не надав. А за таких обставин суд констатує, що в діянні ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки його не доведено поліцейським який склав протокол.

В силу положень частини 2 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

А згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому, оскільки поліцейським не доведено належними, достовірними і допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 діяння, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП правопорушення, провадження у справі слід закрити.

Відповідно до положень статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому враховуючи, що судом прийнята постанова про закриття провадження, судовий збір стягненню не підлягає.

Отже, керуючись статтями 1, 2, 7, 8, 9, 10, 17-24, 26, 27, 33-38, 40-1, 122-4,124,130,221, 245-253, 254-255, 268, 271, 276, 279, 280, 283-285, 287, 294, 298-300, 304, 305, 306 КУпАП, суд

в и р і ш и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 10 (десяти) днів, з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги у вказаний строк, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення.

Копію постанови направити ОСОБА_1 та до Коломийського РВП ГУНП в Івано -Франківській області.

Суддя Коваленко Д. С.