Справа № 720/2536/23
Провадження № 3/720/1055/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , за ст. 187 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 187 КУпАП, у зв`язку із тим, що вона 05 вересня 2023 року приблизно о 23 годині 00 хвилин була відсутня за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , чим порушила правила адміністративного нагляду встановлені відносно неї постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області № 720/2368/22 від 25 листопада 2022 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала та пояснила, що 05 вересня 2023 року близько 23 години їй стало погано, тому вона пішла до сусідки поміряти тиск, коли вона вже верталася додому побачила, що від її воріт від`їжджає поліцейська машина.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 187 КУпАП відповідальність особи настає за порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, а згідно ст. 9 КУпАП обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порушення ОСОБА_1 правил адміністративного нагляду обґрунтовано протоколом про адміністративне правопорушення та її поясненнями.

Однак, вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 2 КУпАП не можна вважати достатнім та допустимим виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумніві щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Матеріалами справи не доведений умисел ОСОБА_1 на порушення правил адміністративного нагляду та наявними у справі доказами не спростовано її твердження про те, що її стан здоров`я погіршився та вона була вимушена піти до сусідки.

Між тим, відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Оскільки, недоведена суб`єктивна сторона правопорушення, яке поставлене у вину ОСОБА_1 , то необґрунтованим є і протокол про адміністративне правопорушення про наявність складу правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 2 КУпАП у її діях .

За вказаних обставин, прихожу до висновку про недоведеність умислу ОСОБА_1 на порушення встановлених щодо неї правил адміністративного нагляду, у зв`язку із чим, провадження у справі слід закрити за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 187 ч. 2, 247 п.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

Постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 187 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Ляху Г.О.