Справа № 177/1861/23
Провадження № 3/177/1189/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 вересня 2023 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В.

розглянувши матеріали, які надійшли від ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

за ч.5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

28.08.2023 року о 22:09 год, на 83 км + 700м траси Н-11 с. Новопілля Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21099 днз НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1. «А» ПДР України. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1.а ПДР України, що передбачає адміністративну відповідальність за ч.5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення був повідомлений, про що наявна відмітка в протоколі про адміністративне правопорушення, зафіксовано на відеозаписі з місця події. Однак, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, дату розгляду справи судом, не вжив заходів для явки до суду, будь-яких клопотань, в тому числі щодо відкладення розгляду справи, суду не надав, про наявність поважних причин неявки до суду не повідомив.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» Суд зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки зазначена поведінка ОСОБА_1 , на думку суду, направлена на затягування розгляду справи та нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Тим більше, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 126 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ст. 280 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина 5 ст. 126 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою статті 126 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, підтверджується наступними доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 28.08.2023 серії ААД № 261874 відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, складеним уповноваженою особою, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення. Зауважень ОСОБА_1 протокол не містить, зазначено, що він відмовився надавати пояснення;

- рапортом працівника поліції, в якому викладено обставини виявлення порушення, в тому числі факт зупинки транспортного засобу під час патрулювання, виявлення повторності протягом року вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП;

- карткою обліку адміністративного правопорушення, відповідно до даних якої 22.06.2023 ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, з накладенням на нього стягнення у виді штрафу, що свідчить про повторність вчинення протягом року правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

- відеозаписом з місця події, на якому зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на блокпості. Автомобіль під керування ОСОБА_1 буксирувався іншим автомобілем на гнучкому зчепленні, що відповідно до п. 23.5 ПДР України вимагає присутності за кермом буксированого транспортного засобу водія, тобто особи, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії (п. 10.1 ПДР України). При цьому, в буксированому транспортному засобі за кермом перебував ОСОБА_1 , який керував вказаним автомобілем, виконуючи функцію водія автомобіля, що буксирувався, зокрема під час руху автомобілю, шляхом виконання технічних дій для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу (приводив у рух рульову та гальмівні системи автомобілю). ОСОБА_1 не заперечував того факту, що не отримував посвідчення водія, та повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи посвідчення водія.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , прийшов до висновку про доведеність, поза розумним сумнівом, наявності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого за ч.5 ст. 126 КУпАП за ознаками повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною другою статті 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, його суспільну небезпечність.

Оцінюючи все вищевикладене, суд вважає за необхідне піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу в межах санкції ч.5 ст. 126 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами, але без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, вказаний транспортний засіб не належить ОСОБА_1 , а належить ОСОБА_2 .

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 25, 27, 30, 40-1, 126 ч. 5, 283, 284, 289 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього стягнення за цим законом у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП (не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя М.В. Березюк