ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/388/23

09 жовтня 2023 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвоката Капака В.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , працюючої, раніше не притягалась до адміністративної відповідальності, громадянки України,

за вчинення правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

На розгляд Надвірнянського районного суду надійшли матеріали від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області стосовно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 190814 від 20.02.2023 ОСОБА_1 притягується до відповідальності за те, що вона 19.02.2023 близько 23 год. 30 хв. в смт. Битків по вул. Шевченка керувала транспортним засобом «Skoda Octavia 1.6 LX», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушила п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 6810», результат 1.21%, тест № 6625.

Від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвоката Капака В.М. поступили письмові заперечення, в яких зазначено, що провадження по справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Зокрема в матеріалах справи відсутні відомості щодо вручення ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення від 19.02.2023 під час його складання у встановленому законом порядку.

При цьому вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зазначає, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, обов`язок вручити протокол про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, покладається на відповідний орган, який складав протокол.

Також з матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовилася від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно із Витягом з приладу «Драгер» щодо тестування на алкоголь, та Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 під час проходження огляду на місці зупинки перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Однак Витяг з приладу «Драгер» та Акт огляду не містять підписів ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 було направлено для проходження медичного огляду на стан сп`яніння в приміщенні КНП «Надвірнянська ЦРЛ», однак вона від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовилася, про що свідчить відповідне направлення в матеріалах справи.

На відеозаписах, здійснених працівниками поліції, які містяться в матеріалах справи, зображено, як працівником поліції запропоновано водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». За результатами тесту ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Однак поліцейський не повідомив ОСОБА_1 про складання протоколу щодо неї за керування транспортним засобом в стані сп`яніння за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також на місці складання протоколу ОСОБА_1 відмовилася отримувати протокол про адміністративне правопорушення.

Відомості про те, що ОСОБА_1 повідомлена про повний зміст обвинувачення, а саме про складання протоколу про адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, із зазначенням місця, часу вчинення і суті адміністративного правопорушення, нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, матеріали справи не містять.

Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не оголошений, разом з тим їй не роз`яснено та не забезпечено право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання, що встановлено ст. 256 КУпАП, і не підтверджено відеозаписом, як і те, що посадовою особою органу поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснені її права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Таким чином, посадовою особою порушений порядок провадження у справі про адміністративне правопорушення, зокрема вимоги ст. 256 КУпАП.

За вказаних обставин протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом у справі та не може свідчити про доведеність вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриттю.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась завчасно належним чином. Захисник Капак В.М. в судовому засіданні заявив клопотання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .

За приписами ст.ст. 268, 277-2 КУпАП справу про адміністративне правопорушення може бути розглянуто у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 була своєчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не подала клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому від захисника поступило клопотання про розгляд справи у її відсутності, суддя прийшов до висновку, що справу можливо розглядати в її відсутність.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвокат Капак В.М. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з підстав, зазначених у письмових поясненнях.

Поліцейський Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Луканюк Л.Б. в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась завчасно належним чином, поштовим за`язком на адресу відділу поліції.

Суддя, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 256 КУпАП У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка ставиться у вину ОСОБА_1 , встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за текстом Інструкція), а також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КабінетуМіністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі за текстом Порядок).

Таким чином законодавство чітко регламентує огляд водія для визначення стану сп`яніння, дотримання визначеної процедури та порядку якого є однією з підстав для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Тобто працівник поліції, встановивши факт керування автомобілем особою, в якої наявні ознаки алкогольного сп`яніння, дотримуючись встановленого законом порядку, повинен запропонувати водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. У разі незгоди водія або із результатами огляду або на проведення зазначеного огляду поліцейським, такий огляд повинен бути проведений в закладі охорони здоров`я.

Згідно п.п. 5, 6 розділу ІІ Інструкції, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Також згідно п.п. 4, 5 Порядку, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, надано витяг з приладу «Драгер» від 19.02.2023, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 190814 від 20.02.2023, рапорт поліцейського Л.Луканюк від 20.02.2023, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.02.2023, компакт-диск з відеозаписами, тощо.

Судом досліджено відеозаписи, який міститься на компакт-диску «СD-R» в матеріалах справи, На першому відеозаписі (запис із салону поліцейського автомобіля, період знімання: 19-02-2023 23:29:10-23:31:10) зображено рух поліцейського автомобіля у нічний час, який здійснює зупинку автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 . В подальшому зображено розмову поліцейського із водієм, який перебував у салоні автомобіля. На другому відеозаписі (запис із салону поліцейського автомобіля, період знімання: 19-02-2023 23:31:11-23:31:30) зображено, як із водійського місця зупиненого автомобіля вийшла жінка та пройшла із працівниками поліції до службового автомобіля. На третьому відеозаписі (запис із бодікамери поліцейського, період знімання: 2023/02/19 23:47:16-23:48:58) зображено, як працівник поліції, налаштувавши газоаналізатор «Драгер», передає його жінці, яка продуває у прилад. Результат тесту показує стан сп`яніння 1,21%. На четвертому відеозаписі (запис із бодікамери поліцейського, період знімання: 2023/02/19 23:46:16-23:49:35) зображено, як працівник поліції демонструє жінці результати огляду на стан сп`яніння, та запитує, чи погоджується вона з результатом огляду, чи бажає проїхати до медичного закладу. Жінка не надає чіткої згоди з результатом огляду, однак їхати до медичного закладу відмовляється. На п`ятому відеозаписі (запис із бодікамери поліцейського, період знімання: 2023/02/19 23:51:18-23:51:50) зображено, як працівник поліції запитує у жінки, чи бажає вона розписатись у протоколі та отримати його копію, на що жінка повідомила, що від підпису відмовляється. Після цього працівником поліції роз`яснено жінці, що що вона має право надавати пояснення або відмовитись згідно Конституції України, також користуватись послугами адвоката. Жінка від надання пояснень відмовилась.

При цьому суд зазначає, що на досліджених відеозаписах не зображено, чи працівники поліції роз`яснювали водієві причини зупинки транспортного засобу, чи перед проведенням огляду на стан сп`яніння на місці зупинки інформували водія про порядок застосування спеціального технічного засобу, чи роз`яснювали водієві її права згідно ст. 268 КУпАП. Також на відеозаписах відсутня будь-яка інформація, що протокол серії ААД № 190814 складався поліцейським в присутності ОСОБА_1 , та що її ознайомлювали зі змістом протоколу.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Крім того в матеріалах справи відсутні відомості щодо вручення ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення від 19.02.2023 під час його складання у встановленому законом порядку.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП обов`язок вручити протокол про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, покладається на відповідний орган, який складав протокол.

При цьому вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути негайно і детально поінформована зрозумілою для неї мовою про характер і причини «обвинувачення», висунутого проти неї, мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 від отримання копії протоколу на місці складення відмовилась. Однак працівником поліції, який складав протокол, копію протоколу не було надіслано ОСОБА_1 поштовим зв`язком, а долучено до матеріалів справи.

Таким чином відомості про те, що ОСОБА_1 було повідомлено про повний зміст обвинувачення, а саме про складання протоколу про адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, із зазначенням місця, часу вчинення і суті адміністративного правопорушення, нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також вручення їй копії протоколу, матеріали справи не містять.

Витяг з приладу «Драгер», акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, також не є достатніми доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки не містять інформації про застосування відеофіксації чи про залучення свідків під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Крім того з витягу з приладу «Драгер» та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що ОСОБА_1 від підпису відмовилась. Таким чином дані про ознайомлення ОСОБА_1 з результатом огладу та актом огляду, та навність її згоди з результатами огляду за допомогою газоаналізатора, в матеріалах справи відсутні.

Рапорт поліцейського також не може бути визнаний достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки поліцейський в судове засідання не з`явилась та особисто пояснення в судовому засіданні не надавала. За таких обставин посилання суду на рапорт поліцейського при запереченні вини правопорушника є недопустим доказом, оскільки в такому випадку судом буде порушено фундаментальний принцип правосуддя, а саме безпосередність судом дослідження доказів шляхом допиту вказаної особи.

Крім того згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у справі № 463/1352/16-а від 08.07.2020, свідчення службової особи у справі не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень.

По суті рапорт це усне або письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву.

Згідно ч. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі, тощо).

Відповідно до п. 2 ч. 1 розділу VII вище зазначеної Інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняється примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Оскільки відеофіксація відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом досліджено відеозаписи, надані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , з яких вбачається, що відеофіксація зазначених в протоколі обставин, не здійснювалась, як цього вимагає зазначена Інструкція. Зокрема відеозйомка не здійснювалась безперервно.

Таким чином суд не має можливості встановити, чи під час зупинки ОСОБА_1 працівники поліції роз`яснювали їй причини зупинки транспортного засобу, чи перед проведенням огляду на стан сп`яніння на місці зупинки інформували її про порядок застосування спеціального технічного засобу, чи роз`яснювали їй права та обов`язки, передбачені Конституцією та законами України, чи ознайомлювали її зі змістом протоколу, тощо.

Таким чином зазначений відеозапис не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. Зазначене кореспондує із позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.

Крім того в протоколі відсутня вказівка про те, яким технічним засобом проводилась відеофіксація і на якому носії вона долучена до матеріалів справи.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до матеріалів справи не додано.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що при здійснені процедури огляду на стан сп`яніння не було дотримано вимог чинного законодавства, зокрема ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.

Порушення здійснення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки працівником поліції, як того вимагає закон є порушенням норм складання протоколу, а тому в силу ст. 266 ч. 5 КУпАП такий огляд, та складений за його наслідками протокол про адміністративне правопорушення є недійсним.

Враховуючи наведене, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом приходить до переконання у недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17.

Отже, згідно з вимогами ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

В силу вимог ч. 4 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності належних та достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Таким чином суд вважає, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище наведене суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, тому вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.