Справа № 442/4706/23 Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С.
Провадження № 33/811/1323/23 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Войціховського А.Б., потерпілого ОСОБА_2 , його законного представника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Войціховського Андрія Богдановича на постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 5 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень з конфіскацією собаки породи «алабай».

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. в дохід спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 19 червня 2023 року близько 12:00 год. по вул. Лісовій, 8 в с. Старе Село допустив самовільний вигул собаки потенційно небезпечної породи «алабай» без намордника, внаслідок чого собака вкусив ОСОБА_4 , заподіявши шкоди його здоров`ю. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 3.3, 15 Правил утримання тварин. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 5 вересня 2023 року скасувати, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржена постанова є незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права. Зокрема, вказує, що у матеріалах цієї справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що саме собака породи «алабай», білого кольору, яка йому належить, покусала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Звертає увагу на показання свідка ОСОБА_5 , який у судовому засіданні зазначив, що його собака ніколи ні на кого не нападала, і він жодного разу не бачив, щоб його собака на когось нападала чи покусала, проте, згідно з письмових пояснень останнього від 19 червня 2023 року, він зазначив про те, що собака ОСОБА_1 на нього нападала і він ледве втік. На думку апелянта, з наведеного слідує, що вказаний свідок та інший свідок ОСОБА_6 , надали суду неправдиві показання. Тобто фактично справа побудована лише на заяві матері потерпілого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , показаннях самого ОСОБА_2 та двох свідків, показання одного з яких суд першої інстанції навіть не взяв до уваги. Також апелянт зазначає, що у нього є особистий конфлікт з батьком «постраждалої» дитини, він неодноразово писав на нього заяви в поліцію з приводу його безпідставної стрілянини з мисливської рушниці в повітря, тому він «попросив» свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 дати вигідні для нього показання. Окрім того, згідно з вимогами ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення).

Також з апеляційною скаргою в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 звернувся його адвокат Войціховський А.Б., який просить постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 5 вересня 2023 року скасувати; провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 154 КУпАпП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що оскаржена постанова прийнята з грубим порушенням норм чинного законодавства, без фактичного з`ясування обставин справи та підтвердження їх доказами, з надуманих мотивів особи неповнолітнього, з якими суд погодився, не перевіривши їх достовірності. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №950367 від 29 червня 2023 року складений працівниками поліції через десять днів після події, у відсутності понятих, такий містить виправлення в графі кваліфікації правопорушення, зокрема щодо частини ст. 154 КУпАП та щодо особи, яку нібито покусав собака. Звертає увагу на конфлікт між ОСОБА_1 та вітчимом потерпілого ОСОБА_2 ОСОБА_7 , який виник 3 лютого 2023 року через стрільбу останнього по собаці, що була в наморднику, з нарізного карабіна марки АР-15, а також те, що свідки працювали на будівництві у ОСОБА_8 , тобто перебували у матеріальній залежності від нього.

Як зазначає апелянт, собаку «алабая» ОСОБА_1 19 червня 2023 року за межами власного подвір`я не вигулював, вона перебувала у внутрішньому дворі, який по периметру огороджений парканом висотою 160 см. З огляду на це, ОСОБА_1 заперечує, що допустив самовільний вигул собаки, та відмовився підписувати складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення.

Звертає увагу, що факт нанесення укусу ОСОБА_2 собакою породи «алабай» не підтверджене жодним медичним висновком експерта, а виписка з амбулаторної книги хворого ОСОБА_2 без зазначення дати не може слугувати доказом заподіяння ушкодження саме собакою ОСОБА_1 , оскільки запис внесений зі слів матері ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ; у ній зазначено про укус собаки, однак не вказано коли і за яких обставин. Крім цього, згідно з поясненнями ОСОБА_2 , він біг і в цей момент його вкусив собака «алабай». Тобто у нього мала бути рвана рана, чого не встановлено медиком, до якого звертались.

Апелянт зазначає, що ним було здійснено адвокатський запит щодо витребування медичних документів, на який КНП «Дрогобицька міська лікарня №1№ відмовилась надати відповідь з підстав медичної таємниці та нерозголошення персональних даних пацієнтів. Водночас, судом такі не витребовувались, допит лікаря, який видав довідку щодо обставин події та отриманих ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, не проводився. Крім цього, ОСОБА_2 зазначив, що собака вкусив його в плече і ногу, однак лікарем такого не зафіксовано. Також він зазначив, що «алабай» вибіг з подвір`я, належного ОСОБА_1 , через відсутність паркану, що не відповідає дійсності, оскільки на долучених фотознімках видно паркан по всьому периметру подвір`я, що належить ОСОБА_1 .

Окрім цього, захисник вказує, що ОСОБА_1 вигулює собаку породи «алабай» у наморднику, про що стверджують у своїх поясненнях сусіди, собака доглядається ветеринаром і має всі щеплення, знаходиться в ізольованій частині подвір`я, яке належить ОСОБА_1 та огороджене парканом по периметру, а отже, само вигул собаки є виключений, вважає, що судом помилково встановлено порушення останнім п. 3.3.15 Правил утримання тварин.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника на підтримання доводів апеляційних скарг, пояснення потерпілого та його законного представника, які вважають рішення судді місцевого суду законним, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційних скарг, ці вимоги закону суддею суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №950367 від 29 червня 2023 року, згідно з яким ОСОБА_1 19 червня 2023 року близько 12:00 год. по вул. Лісовій, 8 в с. Старе Село допустив самовільний вигул собаки потенційно небезпечної породи «Алабай» без намордника, внаслідок чого собака вкусив ОСОБА_4 , заподіявши шкоди його здоров`ю. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 3.3, 15 Правил утримання тварин.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що його у нього у власності є собака породи «алабай», але вона нікого не кусала, сусіди зводять на неї наклеп через наявність конфліктів між ними.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 19 червня 2023 року він шукав свою собаку по кличці «Джері», з собою взяв свого другого пса по кличці «Рінні». Коли йшов повз будинок сусіда ОСОБА_9 , побачив, що у його бік біжить собака «алабай», яка належить сусідові, та котра вийшла з подвір`я сусіда через відсутність паркану. Цей собака накинувся на його собаку «Рінні» та відкинув його у сторону. Він намагався залізти на дерево, але «алабай» накинувся на нього та вкусив за праве плече, внаслідок чого він впав на землю та, різко вставши, побіг за кущі, які були поруч. Коли біг, собака «алабай» вкусив його за ліву ногу. Полежавши в кущах, він пішов додому та все розповів вітчиму. Рани йому промили в лікарні. В суді апеляційної інстанції, з дозволу законного представника, потерпілий показав місця загоєних ран.

Згідно з поясненнями свідка ОСОБА_6 , наданими в суді першої інстанції, він бачив хлопчика, коли того привезли з лікарні. На плечі він бачив перев`язку, на ногу не дивився. Він не бачив, як собака кидалася на людей, але знає про наслідки: чоловіка сусідки покусала ця собака. Собаки породи «алабай» більше ні в кого не бачив.

Водночас, згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, наданого лікарем КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» ОСОБА_10 , у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діагностовано відкриту рану гомілки. У короткому анамнезі хвороби зазначено, що має місце укус відомої собаки (а.с. 27).

Наведені докази у своїй сукупності беззаперечно доводять той факт, що, всупереч тверджень апеляційних скарг, собака породи «алабай», білої масті, яка належить ОСОБА_1 вкусила неповнолітнього ОСОБА_2 .

При цьому апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції щодо критичної оцінки показань особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , оскільки такі суперечать іншим матеріалам справи.

Згідно з 1 ст. 1187 ЦК України собаки віднесені до джерел підвищеної небезпеки.

Частиною 1 ст. 154 КУпАП встановлено відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Відповідно до ч. 3 ст. 154 КУпАП дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Таким чином, диспозицією статті ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил утримання тварини (у цьому випадку собаки), що стало наслідком заподіяння шкоди здоров`ю людини.

Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження» №3447-IV від 21 лютого 2006 року регулює відносини, що виникають у зв`язку з утриманням тварин та поводженням із ними фізичних та юридичних осіб, зокрема утримання домашніх тварин.

Відповідно до ст. 9 цього Закону, особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, відповідно до вимог цього Закону. Дозволяється утримувати домашніх тварин - у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї.

Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Відповідно до п. 3.3.1 Правил утримання і поводження з домашніми тваринами фізичним та юридичним особам дозволено утримувати належних їм собак на прибудинкових територіях за умови наявності справної огорожі, що унеможливить несанкціонований вихід собаки за межі території.

Втім, як слідує з пояснень потерпілого, на подвір`ї ОСОБА_1 відсутня частина паркану, через яку і вибіг собака породи «алабай».

Попри те, що сторона захисту заперечує факт виходу собаки «алабая» за межі подвір`я ОСОБА_1 , суду не представлено жодних доказів цілісності огорожі на подвір`ї останнього на момент інциденту. Водночас, план кадастрової карти земельних ділянок, як і долучені стороною захисту фотознімки огорожі, які не містять відомостей про дату їх виготовлення, не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки з них неможливо встановити, що саме ця огорожа і саме в такому вигляді була встановлена на подвір`ї ОСОБА_1 станом на день інкримінованих йому дій.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про те, що ОСОБА_1 не було дотримано зазначених вище вимог закону щодо порядку утримання домашньої тварини.

Натомість, наявні у справі докази, яким суддею суду першої інстанції надана належна оцінка, свідчать про те, що саме ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, оскільки він, як господар собаки, яка перебувала у вільному вигулі на прибудинковій території, не забезпечив ізоляцію цієї території справною огорожею, що призвело до ушкодження здоров`я неповнолітнього ОСОБА_2 .

При цьому покликання ОСОБА_1 на відсутність належних і допустимих доказів у справі, як і покликання його захисника про те, що виписка з медичної карти не є доказом, є неспроможними, оскільки згідно зі ст. 251 доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і покликання апелянта на наявність конфлікту між ним та вітчимом потерпілого, оскільки наявність цього конфлікту жодним чином не спростовує факту заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_2 , завданої укусами належної ОСОБА_1 собаки.

Стосовно пояснень свідка ОСОБА_5 , то суддя суду першої інстанції не взяв їх до уваги, мотивувавши їх непостійністю наданих пояснень.

Частиною 1 ст. 272 КУпАП встановлено, що як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. Втім, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Враховуючи, що свідок ОСОБА_5 декілька разів змінював свої пояснення, суддя місцевого суду вирішив не брати такі до уваги, з чим погоджується й апеляційний суд.

Щодо зауважень захисника Войціховського А.Б. до протоколу про адміністративне правопорушення, а саме щодо складення поліцейським протоколу 29 червня 2023 року, хоча подія мала місце 19 червня 2023 року, апеляційний суд зазначає, що як вбачається із матеріалів справи, за фактом події матеріали були зареєстровані у Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області та протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 950367 щодо ОСОБА_1 складено за фактом встановлення у ході опрацювання інформації відсутності ознак кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги адвоката про те, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом через внесення у нього виправлень щодо частини ст. 154 КУпАП, яка вміняється ОСОБА_1 , є безпідставними, адже у розумінні вимог статті 251 КУпАП, складання протоколу та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, такі є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. З огляду на те, що у результаті укусу собаки потерпілому спричинено шкоду здоров`ю, дії ОСОБА_1 не можуть бути кваліфіковані за ч. 2 цієї статті, як про це зазначає захисник.

Інші доводи апеляційних скарг не містять покликання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуеній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 3 ст. 154 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційних скарг без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 5 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, залишити без змін, апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника Войціховського Андрія Богдановича - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк