ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2301/23 Справа № 175/3908/23 Суддя у 1-й інстанції - Бистрова Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю:

- представника потерпілого адвоката Андрієнко В.А.,

- особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Гелетія М.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Андрієнко Вікторії Анатоліївни на постанову судді Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 25.05.2023 о 16 год. 30 хв. в Дніпровському районі Дніпропетровської області, на вул. Центральній, буд. 1-а, поблизу села Балівка, керуючи автомобілем «Мерседес», н/з « НОМЕР_1 », своєчасно не вжив заходів щодо зменшення швидкості руху аж до зупинки, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем «DAF АЕ 95 XF 380» н/з « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджені, а ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, чим завдано збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.3 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представником потерпілого ОСОБА_2 - адвокатом Андрієнко В.А. подана апеляційна скарга, в якій вона просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нову, якою визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вважає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, постановленим передчасно з допущеннях істотних порушень норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин справи.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що висновки суду про те, що ОСОБА_1 не міг так різко загальмувати і зменшити швидкість автомобіля до повної зупинки через неочікуваність, миттєвість подій, короткий проміжок часу для такого реагування, вологе покриття, а тому діяв в стані крайньої необхідності, вжив всіх можливих заходів намагаючись здійснити перестроювання в крайню праву смугу руху, проте не зміг уникнути зіткнення, суперечать доказам, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколу допиту потерпілого ОСОБА_1 від 25.05.2023 року; протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_2 , схемі ДТП та висновку судового експерта Дніпровського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/104-23/23882 від 20.07.2023 року. Крім того, судом взагалі не взято до уваги, що водій ОСОБА_1 змінив свої показання з тих, що надавав під час допиту його в якості потерпілого та проведення слідчого експерименту за його участю в рамках кримінального провадження №0001578 від 25.05.2023 року, та нові показання суперечать іншим доказам, що вказує на зміну ним показань лише з метою уникнення відповідальності за порушення ПДР.

Водночас, вказує, що наявним в матеріалах справи протоколом допиту ОСОБА_1 спростовуються твердження, зазначені його представником у письмових поясненнях наданих до суду під час розгляду справи, про те, що вантажний автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 спочатку виїхав у крайню праву полосу і лише потім почав маневр розвороту. Також даним протоколом підтверджується й той факт, що ОСОБА_1 виявив автомобіль ДАФ задовго до зіткнення та після цього встиг перестроїтися в крайню ліву полосу, а потім і ще раз намагався повернути у ліву смугу, при цьому взагалі не застосувавши гальмування, а отже мав технічну можливість уникнути ДТП у разі виконання вимог п.12.3 ПДР.

Разом з тим, звертає увагу, що механізм ДТП, описаний ОСОБА_1 у його протоколі допиту в якості потерпілого, збігається з механізмом, наданим ним під час проведення слідчого експерименту за його участі, та які були взяті за основу під час проведення судової автотехнічної експертизи. Так, з наданих експертом розрахунків вбачається, що відстань, на якій автомобіль Mercedes-Benz 108D знаходився від місця зіткнення в момент виникнення його водію небезпеки для руху більша за відстань зупиночного шляху автомобіля Mercedes-Benz 108D при екстреному гальмуванні в умовах місця пригоди, у зв`язку з чим, експерт прийшов до висновку, що водій ОСОБА_1 технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем DAF FT95 XF380 своєчасним гальмуванням і зупинкою автомобіля до місця зіткнення, а тому його дії не відповідали вимогам п.12.3 ПДР, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням ДТП.

Таким чином, на переконання апелянта вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 навмисно не застосовував екстрене гальмування, продовжував рух з тією ж швидкістю, з якою їхав до моменту виявлення для себе небезпеки та намагався уникнути ДТП перестроюванням із однієї смуги в іншу, що не було враховано судом першої інстанції.

Також в поданій апеляційній скарзі представник потерпілого не погоджується з висновками місцевого суду про те, що висновок експерта не є доказом, а має для суду лише консультативний характер, оскільки відповідно до ст.251 КУпАП доказом у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, є висновок експерта. Крім того, вказаний висновок експерта виконаний в рамках кримінального провадження за постановою слідчого на підставі усіх зібраних доказів, що містилися в матеріалах кримінального провадження за фактом даної ДТП, в тому числі, на підставі показань ОСОБА_1 та протоколу слідчого експерименту за його участі. Судовий експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що свідчить про те, що висновок експерта є належним та допустимим доказом у справі та суд повинен був не просто відкинути його, вказавши, що даний висновок не є доказом для суду, а у разі неприйняття даного доказу до уваги обґрунтувати відмову його прийняття в якості доказу. Однак, судом не наведено жодної вмотивованої підстави, яка б свідчила про недопустимість вказаного висновку експерта як доказу. Більше того, в рамках кримінального провадження ОСОБА_1 не заперечував проти висновків експерта та не заявляв клопотання про проведення повторної, додаткової або комплексної автотехнічної експертизи, що свідчить про його згоду з її висновками.

Потерпілий ОСОБА_2 до апеляційного суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявка суд не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник потерпілого адвокат Андрієнко В.А. підтримала доводи поданої апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, просила апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Гелетій М.Т. заперечували проти апеляційної скарги, просили апеляційний суд залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України суди, як і інші органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

Згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Приписи ст.247 КУпАП є імперативними, а отже вказують на те, що суд у разі закінчення строків повинен лише закрити справу і не вирішувати жодних інших питань.

Положеннями ч.2 ст.38 КУпАП визначено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій і четвертій цієї статті.

При цьому, слід враховувати правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року (справа №308/8763/15-а), згідно якої п.7 ч.1 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Матеріали даної справи свідчать про те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, було вчинено ОСОБА_1 - 25 травня 2023 року, але суд першої інстанції при її розгляді 03 жовтня 2023 року не врахував вищевказані положення закону, вдався до дослідження доказів, їх оцінки та встановлення відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, що свідчить про порушення місцевим судом норм процесуального права та є безумовною підставою для скасування постанови суду.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги представника потерпілого адвоката Андрієнко В.А., скасування постанови судді Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року та закриття провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.7 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Андрієнко Вікторії Анатоліївни - задовольнити частково.

Постанову судді Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року, якою на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО