ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/454/23 Справа № 703/1125/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Прилуцький В. О. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участі захисника Буджерака М.Р. та правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Буджерака М.Р. на постанову Смілянського міськрайсуду Черка-ської обл. від 4.07.2023 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у

м. Сміла, громадянина України, який

має вищу освіту, розлучений, має на

утриманні неповнолітню доньку 2013

р.н., працює нач. автотранспортної

служби КНП «Смілакомунтеплоенер-

го», проживає

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір 536,8 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 9.03.2023 р. о 01:05 год. по вул. К. Вишневецького, 29 в с. Костянтинівка, Черкаського р-ну, Черкаської обл. ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя). Від проходження медогляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, крім того відмовився від проходження огляду на місці зупинки за допомогою алкотестеру Drager Alcotest, чим порушив вимоги 2.5 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Буджерак М.Р. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що працівниками поліції при оформленні матеріалів порушені вимоги Інструкції з оформлення матеріалів, а саме не роз`яснені ОСОБА_1 його права і обов`язки, що підтверджується відеозаписом; жодних доказів на відеозапису керування ОСОБА_1 автомобілем не надано; судом не допитаний свідок ОСОБА_2 , який в той день керував автомобілем ОСОБА_1 ; посилання суду на пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є безпідставними, оскільки свідки жодним чином не підтверджують керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння; не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ним ПДР України, які давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу.

Заслухавши захисника Буджерака М.Р., пояснення ОСОБА_1 , допитавши свідка ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопо-рушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Однак, суд першої інстанції, який розглядав справу, зазначених вимог закону не виконав.

Суд першої інстанції повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення, але суд розглянув справу без участі правопорушника, а тому поза його увагою залишилися обставини які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адмінправопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічна норма міститься і в п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 9.11.2015 р. №1452/735.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адмінвідповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адмінправопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адмінправопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адмінправопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Ст. 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і встановлення у визначений законом спосіб перебування особи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР України та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» .

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм ПДР України, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адмінправопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування, а не перебування в ньому як пасажир».

Апеляційний суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні в повному обсязі докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення.

Суд першої інстанції, як на докази вини ОСОБА_1 послався на протокол про адмінправопорушення серії ААБ № 186703 від 9.03.2023 р., направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та диск з відеозаписом, проте не взяв до уваги, що ці докази не можна визнати належними та таким що доводять вину правопорушника.

Свідок ОСОБА_2 апеляційному суду пояснив, що дійсно 9.03.2023 р. він та ОСОБА_1 о 01:05 год. поверталися з роботи на автомобілі, який належить ОСОБА_1 , останній був в автомобілі пасажиром, а керував автомобілем саме свідок. На блокпосту їх зупинили, працівники блокпосту та визвали патрульну поліцію. Вони вимушено порушили комендантську годину у зв`язку зі службовою необхідністю, оскільки вони обидва працюють в КПП «Смілакомунтеплоенерго» та вимушені були серед ночі поїхати на роботу видати запасні частини для службового авто. Працівники патрульної поліції взагалі не хотіли чути, що ОСОБА_1 не керував автомобілем і склали протокол про адмінправопорушення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З пояснень ОСОБА_1 , які він дав в суді першої інстанції, і під час апеляційного розгляду, вбачається, що 9.03.2023 р. він та його кум ОСОБА_2 о 01:05 год. їхали на роботу, щоб видати запасні частини для службового авто на автомобілі, який належить ОСОБА_1 і він був в автомобілі пасажиром, а керував автомобілем ОСОБА_2 . На блокпосту їх зупинили, працівники блокпосту викликали патрульну поліцію. Порушили комендантську годину у зв`язку зі службовою необхідністю, оскільки вони обоє працюють в КПП «Смілакомунтеплоенерго» та вимушені були поїхати на роботу видати запасні частини для службового авто. Працівники патрульної поліції взагалі не взяли до уваги, що він не керував автомобілем і склали протокол про адмінправопорушення стосовно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відео подій неякісне, коротке, на ньому не відображено, що він був за кермом автомобіля.

Суд апеляційної інстанції переглянувши відеозапис, який долучений до матеріалів справи працівниками поліції, встановив, що відеозапис починається зі спілкування поліцейського та водія, поліцейський пропонує пройти огляд, але на відео лише чотири невеликі фрагменти відео, відео не в повному обсязі.

Викладені обставини, на переконання апеляційного суду, ставлять під сумнів дії працівників поліції в частині правомірності притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності. В даному випадку неможливо зробити беззаперечний висновок про керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя) та його відмову від проходження медогляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

З переглянутих судом апеляційної інстанції відеоматеріалів неможливо встановити, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Необхідно вказати, що докази на які послався суд першої інстанції в своїй постанові є безпідставними, недоведеними, оскільки ґрунтуються на припущеннях. З огляду на наявні істотні порушення при складанні протоколу про адмінправопорушення, суд визнає вказаний протокол та додані до нього матеріали недопустимими доказами, як такі, що отримані з істотним порушенням вимог КУпАП.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За таких обставин, вважаю, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адмінправопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.5 ПДР України, а його вина не може ґрунтуватись на неналежних доказах, які визнані апеляційним судом на підставі ст. 266 КУпАП недійсними, провадження у справі підлягає закриттю, згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події та складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційна скарга - задоволенню.

У зв`язку з тим, що судове рішення скасовується в повному обсязі, то рішення суду про стягнення судового збору в розмірі 536, 8 грн. також не підлягає до виконання.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Смілянського міськрайсусуду Черкаської обл. від 4.07.2023 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу захисника Буджерака М.Р. задовольнити.

Постанова є остаточної і оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.