ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/859/23 Суддя суду 1 інстанції Шахова В.В.
Провадження № 33/818/950/23 Суддя суду апеляційної інстанції Курило О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М., з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який взяв захист своїх інтересів на себе, з участю потерпілого ОСОБА_2 та його представника Куксова В.В., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, справу за апеляційною скаргою представника потерпілого на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 18.05.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 18.05.2023 року провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю складу, а тимчасово вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_1 повернуто останньому.

З постанови Зміївського районного суду Харківської області від 18.05.2023 року вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 17.03.2023 р. о 10 годині 50 хвилин керував автомобілем Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить КНП ХОР "ЦЕМД та МК" по а/д Харківська область, Чугуївський район (траса Р-78, 25 км) та буксирував транспортний засіб Автоспецпром АСПА.941157.ОМ.03, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 . Під час об`їзду перешкоди, а саме бетонних блоків, не врахував дорожньої обстановки та не надав переваги в русі транспортному засобу Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався у зустрічному напрямку, тому в результаті відбулося зіткнення з транспортним засобом, що буксирувався. Внаслідок цього обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 порушив п.13.4 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.

Однак суд першої інстанції прийняв рішення закрити провадження по даній справі, оскільки водій автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 рухався з увімкненим синім проблисковим маячком та мав перевагу в русі під час проїзду бетонних блоків, а інші транспортні засоби зобов`язані були керуватись п.3.2 ПДР України та дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу, що виключає порушення водієм п.13.4 ПДР.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вказану постанову представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Куксов В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Зміївського районного суду Харківської області від 18.05.2023 року та прийняти нову постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Вважає, що зазначена постанова підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Зазначає, що судом першої інстанції, під час розгляду справи були неодноразово допущені порушення вимог КУпАП, які призвели до передчасних висновків суду про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Звертає увагу на письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 , які були надані ним працівникам поліції під час складання адміністративного матеріалу, а саме те, що при проїзді бетонних перешкод для руху на блокпості він надав дорогу автомобілям швидкої допомоги, які рухались на буксирі, при цьому зупинив свій транспортний засіб таким чином, що його правий габарит знаходився на узбіччі. Вказані твердження підтверджуються схемою до протоколу огляду місця ДТП та ілюстративним матеріалом, який зробив водій ОСОБА_2 на місці пригоди. Вважає, що водій ОСОБА_2 виконав всі необхідні дії спрямовані на виконання п.3.2 ПДР України, надаючи дорогу автомобілям швидкої допомоги для безпечного зустрічного роз`їзду.

Таким чином, вважає, що суд першої інстанції формально розглянув справу та не взяв до уваги пояснення ОСОБА_2 , які узгоджуються з поясненнями інших учасників ДТП, протоколом огляду місця ДТП і схемою до нього, які в сукупності підтверджують винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Посилається на Постанову Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» в якій зазначено: якщо для вирішення питань, які виникли у справі про злочин проти безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, потрібні спеціальні знання, суд має призначити експертизу. Зауважує, що суд першої інстанції при винесенні постанови знехтував можливістю призначити судову автотехнічну експертизу, яка могла б відповісти на питання щодо того, які пункти ПРД України порушили водії під час дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі вищевикладеного апелянт робить висновок, що ОСОБА_1 мав технічну можливість запобігти негативним наслідкам, які виразилися в пошкодженні обох транспортних засобів.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_4 заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи це тим, що потерпілий ОСОБА_2 на даний час мешкає в зоні проведення активних бойових дій та систематичних обстрілів ворожою артилерією у зв`язку з чим не отримував судові повістки, в судовому засіданні участі не приймав, про існування оскаржуваної постанови дізнався 24.07.2023 року, а копію постанови отримав 31.07.2023 року.

У зв`язку зі своєю необізнаністю в сфері права 14.08.2023 р. ОСОБА_2 звернувся до адвоката та в цей день між ним та ОСОБА_4 було укладено договір про надання правничої допомоги.

Саме тому потерпіла сторона вважає, що строк на подачу апеляційної скарги може бути поновлений за рішенням суду.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

У судове засідання з`явився потерпілий та його представник адвокат Куксов В.В., який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Основним аргументом сторони потерпілого є те, що ОСОБА_1 не дотримався безпечного інтервалу, а також не доведено, що він як водій оперативного транспортного засобу, виконував невідкладне службове завдання, а тому мав право скористатися п.3.1 ПДР України.

Крім того, у судовому засіданні був присутній ОСОБА_1 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав свої пояснення щодо дорожньо-транспортної пригоди, що сталася.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов висновку про відсутність діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП прийняв рішення про закриття провадження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення всіх учасників, які були присутні у судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 251 КУпАП регламентовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Частиною 7 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.3.1, 3.2 ПДР України водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

У разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов`язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

Крім того, п.23.1, 23.4 ПДР України визначено, що буксирування повинно виконуватися механічним транспортним засобом без причепа і з технічно справними зчіпними пристроями як у буксированого транспортного засобу, так і у транспортного засобу, що буксирує. У разі буксирування механічного транспортного засобу на гнучкому зчепленні в буксированому транспортному засобі повинні діяти і бути справними робоча гальмова система і рульове керування, а на жорсткому зчепленні - рульове керування.

Важливо відмітити, п.10.1 ПДР України зауважує, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Поряд з цим, відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Таким чином, в матеріалах справи містяться письмові пояснення водія ОСОБА_2 (а.с.6), який керував транспортним засобом Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_4 , та зазначив, що його автомобіль правою стороною знаходився на узбіччі. Представник потерпілого адвокат Куксов В.В. також пояснив (а.с.32), що ОСОБА_2 зупинив свій автомобіль максимально праворуч, надаючи дорогу зустрічним транспортним засобам. Дійсно, це вбачається і зі схеми місця ДТП (а.с.5).

В матеріалах справи немає ніяких інших відомостей про те, що транспортний засіб Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , рухався в момент зіткнення. Більше того, водій транспортного засобу Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , який виконував буксирування, дав пояснення, що він роз`їхався з достатнім боковим інтервалом з автомобілем Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_4 , не контактувавши з ним.

Виходячи з інших матеріалів справи, встановлено, що з транспортним засобом Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , контактував автомобіль Автоспецпром АСПА.941157.ОМ.03, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 .

В матеріалах справи відсутні детальні пояснення всіх учасників дорожньо-транспортної пригоди, а саме: з якою швидкістю рухалися вказані транспортні засоби; на якій відстані водії могли побачити один одного. На підставі вищевикладеного в ході додаткової перевірки та дооформлення необхідно докладно опитати вищевказаних осіб; перевірити правильність увімкнення проблискового маячка синього кольору та з`ясувати відстані бокових інтервалів; встановити наявність чи відсутність в їхній діях порушень ПДР України, які знаходяться у причинному зв`язку з наслідками ДТП.

На думку апеляційного суду, зазначений перелік неточностей не є вичерпним і може бути розширений залежно від тих обставин, які можуть виникнути при додатковій перевірці.

Наведені вище обставини мають суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки неправильне та неточне оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення унеможливлює визнання судом належними та допустимими, здобутих по справі доказів в розумінні вимог ст.251 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції прийняв поспішне рішення, вказавши, що водій транспортного засобу Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , мав перевагу в русі перед автомобілем Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 . Таку перевагу він міг мати тільки в тому випадку, якщо б транспортні засоби рухалися один одному назустріч, але за умови, що транспортний засіб Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , стояв на узбіччі, даючи дорогу іншим автомобілям, то безпечний роз`їзд залежав лише від активних дій водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.

До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд відповідно до п.3 ч.8 ст.294 КУпАП скасовує постанову Зміївського районного суду Харківської області від 18.05.2023 р., а матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 повертає до суду першої інстанції для направлення начальнику відділу поліції №2 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області для додаткової перевірки та належного дооформлення. Під час виконання вказаних дій слід усунути порушення та, за наявності підстав, направити до Зміївського районного суду Харківської області для прийняття рішення у відповідності до норм КУпАП.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника потерпілого адвоката Куксова В.В. про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Зміївського районного суду Харківської області від 18.05.2023 року, - задовольнити, поновивши вказаний строк як пропущений з поважних причин.

Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 18.05.2023 по справі щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, скасувати.

Апеляційну скаргу представника потерпілого, задовольнити частково.

Матеріали даної справи повернути до суду першої інстанції для направлення начальнику відділу поліції №2 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області для додаткової перевірки та належного дооформлення з причин, викладених в мотивувальній частині даної постанови.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило