Єдиний унікальний номер 725/5174/23
Номер провадження 3/725/3068/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2023 року.Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Вольська-Тонієвич О.В., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від Чернівецької митниці Державної митної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.471 Митного Кодексу України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №0447/40800/23 від 10.06.2023, 10.06.2023 о 02:34год. на територію пункту пропуску «Порубне-Сірет» в`їхав автомобіль марки «Renault Мaster», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який прямував з Румунії до України у приватних справах. ОСОБА_1 надав контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору», чим своїми діями заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підлягають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України. Згідно рішення митного органу, транспортний засіб та громадянин були виведені із «зеленого коридору» в «червоний коридор».

Під час митного контролю ОСОБА_1 пред`явив для огляду особисті речі та автомобіль, у якому рухався.

При проведенні поглибленого огляду вищевказаного автомобіля було виявлено не заявлені і не пред`явлені під час здійснення митних формальностей, приховані від митного контролю 11 рулонів (місць) тканини, які знаходились: 6 рулонів тканини, під переднім сидінням водія та між спинкою переднього сидіння водія та стінкою-перегородкою багажного відсіку прикрите одягом. Доступ та виїмка стали можливими після відкидання спинки сидіння водія, зміщення сидіння водія вперед та зняття одягу; 5 рулонів тканини в порожнині під переднім пасажирським сидінням в поліетиленових пакетах. Доступ та виїмка стали можливими після підняття переднього пасажирського сидіння, яке кріпилось на фіксаторах.

Таким чином, на думку митного органу, ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на незаконне переміщення через митний кордон України товару шляхом використання способу, який утруднює його виявлення, чим своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.483 ч.1 МК України.

Під час розгляду справи захисник ОСОБА_1 адвокат Бишка А. підтримав надані ним письмові пояснення та просив провадження у справі закрити, у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Представник Чернівецької митниці Білобрицький С. підтвердив обставини викладені у протоколі про порушення митних правил. Просив накласти на ОСОБА_1 стягнення у межах санкції ч.1 ст.483 МК України.

Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, суд приходить до наступного висновку:

Так, статтею 483 МК України передбачено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Таким чином, задля встановлення наявності у діях особи складу порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, необхідно встановити факт переміщення нею товарів через митний кордон України з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові від 03 червня 2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» у п.5, під використанням інших засобів чи способів, що утруднюють виявлення предметів, можуть визнаватися, зокрема, приховування останніх у валізах, одязі, взутті, головному вбранні, речах особистого користування, на тілі або в організмі людини чи тварини, а також надання одним предметам вигляду інших (зміна їхніх зовнішніх ознак - форми та стану, упаковки, ярликів, етикеток тощо).

При цьому із системного аналізу норм митного законодавства вбачається, що розміщений товар, зокрема, у валізі, може визнаватися таким, що переміщується через митний кордон способом, який утруднює його виявлення, лише у тому разі, коли товар приховано таким чином, що позбавляє службову особу митного органу можливості його виявлення шляхом звичайного візуального огляду або без застосування технічних засобів контролю.

Під час розгляду вказаної адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 до митного контролю надав контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору», заявивши тим самим своїми діями про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо вивезення з митної території України. При візуальному огляді ОСОБА_1 заявив про наявність особистих речей.

Під час здійснення поглибленого огляду пред`явленого товару, було виявлено не заявлений та не пред`явлений до митного контролю товар, який знаходився: 6 рулонів тканини, під переднім сидінням водія та між спинкою переднього сидіння водія та стінкою-перегородкою багажного відсіку прикрите одягом. Доступ та виїмка стали можливими після відкидання спинки сидіння водія, зміщення сидіння водія вперед та зняття одягу; 5 рулонів тканини в порожнині під переднім пасажирським сидінням в поліетиленових пакетах. Доступ та виїмка стали можливими після підняття переднього пасажирського сидіння, яке кріпилось на фіксаторах.

Втім, суд не може погодитись із кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України, оскільки під час розгляду справи не здобуто доказів, які б вказували на те, що він приховував від митного контролю товар, так як він знаходився під переднім сидінням між спинкою переднього сидіння водія та стінкою-перегородкою багажного відсіку.

Той факт, що поверх виявленого працівниками митниці товару знаходився одяг та він був у поліетиленових пакетах не може свідчити про те, що ОСОБА_1 намагався приховати товар чи надати йому вигляд іншого товару.

У відповідності до вимог ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положення ст.62 ч.3 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого «Рішення ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

За таких обставин, керуючись ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 КУпАП, суд тлумачить на його користь, у зв`язку із чим приходить до висновку про відсутність у його діях складу та події вказаного правопорушення.

Поряд із цим, судом встановлено, що ОСОБА_1 , переміщуючи вказаний вище товар (11 рулонів тканини), вагою 63,3кг., вартістю 176 457,60грн. обрав для проходження митного контролю «зелений коридор», чим фактично заявив про відсутність у нього товарів в обсягах, що підлягають декларуванню.

Згідно ч.5 ст. 366 МК України початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор"), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Частиною 6 вказаної статті передбачено, що громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ч. ст.374 Митного кодексу України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Частина 2 ст.471 МК України передбачає відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами (Недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор")".

Таким чином, у діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК україни.

Згідно положень Митного кодексу, справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468, 469, частинами першою-п`ятою статті 470, частинами першою і другою статті 471, статтями 474, 475, 477-480, частинами першою - п`ятою статті 481 цього Кодексу, розглядаються митними органами (ч.1 ст.522 МК України).

Враховуючи те, що оформлення протоколу про порушення митних правил за ч.2 ст. 471 МК України і розгляд справи відноситься до компетенції митних органів, суд приходить до висновку про необхідність надіслання матеріалів даного адміністративного провадження до Чернівецької митниці для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст. 471 МК України.

На пiдставi ст.40-1, 283 КУпАП та керуючись ст.ст.461, 462, 467, 522, 524, 525, 529 Митного Кодексу України,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 КУпАП України.

Матеріали адміністративного провадження направити до Чернівецької митниці Державної митної служби України для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 471 ч.2 МК України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти діб, з дня винесення постанови до Чернівецького апеляційного суду, через Першотравневий районний суд м. Чернівці.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич