ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/2626/23 Головуючий в 1 інст. Пивоварова Ю.О.
Провадження № 33/807/592/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2023 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. з конфіскацією предметів торгівлі, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, суддя місцевого суду встановив: 21 квітня 2023 року о 10 год. 00 хв. ОСОБА_1 знаходилась у м. Запоріжжя по вул. Запорізька, буд. 1, де торгувала з рук алкогольними напоями, чим порушила п. 11 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 р.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

ОСОБА_1 зазначає, що вона не займалася продажем алкогольних напоїв. На її думку, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення, жодній особі продаж алкогольних напоїв вона не здійснювала.

Апелянт вказує на відсутність доказів в матеріалах справи виконання вимог ст. 156 КУпАП щодо конфіскації виручки, відсутні експертні висновки стосовно виявлених та вилучених алкогольних напоїв, а також відомості, які підтверджують факт передачі алкогольного напою та сплати за нього грошових коштів.

Крім того, зауважує на долучені до протоколу фотографії, які вважає недопустимим доказом, оскільки не містять посилання на технічний засіб та особу, якими було здійснено відеозйомку та фотографування, де та коли зібрані дані фото- та відеоматеріали. До того ж, з наявних в матеріалах справи фотографій неможливо встановити факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення.

Просить постанову місцевого суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вказані вимоги судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, є достатньо обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких зробив висновок про доведеність вчинення нею інкримінованого їй адміністративного правопорушення, з чим погоджується й апеляційна інстанція, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, а саме: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 444734 від 21.04.2023 р.; письмовими поясненнями ОСОБА_1 щодо обставин здійснення продажу алкоголю з рук в приміщенні кіоску з прийому вторинної сировини; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 про придбання пляшки горілки, об`ємом 0,5 л. в приміщенні пункту прийому вторинної сировини у жінки, яка там працювала; фотографіями з місця події.

Слід зауважити, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності є достатніми для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні нею правил торгівлі алкогольними напоями, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП.

Так, згідно протоколу, складеного відносно ОСОБА_1 : 21 квітня 2023 року о 10 год. 00 хв. ОСОБА_1 знаходилась у АДРЕСА_2 , де торгувала з рук алкогольними напоями, чим порушила п. 11 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 р., чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Зі змістом зазначеного протоколу ОСОБА_1 ознайомлена під особистий підпис, жодних зауважень чи заперечень не висловила. Крім того, на окремому аркуші надала пояснення, в яких підтвердила продаж алкоголю, а саме пляшки самогону, об`ємом 0,5 л. в приміщенні пункту прийому вторинної сировини, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 1, де вона на той час працювала.

На долучених до протоколу фотоматеріалах зафіксована ОСОБА_1 , яка в руці тримає пластикову пляшку з прозорою рідиною та купюру номіналом 100 гривень.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечувала провину у вчиненні інкримінованого правопорушення, стверджуючи, що продажем алкоголю вона не займалася.

Однак, пояснення ОСОБА_1 апеляційний суд сприймає критично, оскільки вони спростовуються долученими до протоколу доказами, зокрема письмовими поясненнями самої правопорушниці, які були отримані одразу після фіксування обставин, відображених у протоколі, поясненнями свідка ОСОБА_2 та фотоматеріалами.

Диспозиція частини третьої статті 156 КУпАП встановлює відповідальність за торгівлю алкогольними напоями з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері торгівлі пивом, алкогольними та слабоалкогольними напоями, а також суспільні відносини у сфері захисту прав споживачів та охорони здоров`я населення.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у торгівлі алкогольними напоями з рук, тобто торгівля означеними виробами суб`єктами, які відповідно до вимог законодавства не мають права на здійснення такої торгівлі.

Суб`єктом даного адміністративного проступку є будь-яка фізична особа, що досягла 16-річного віку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Суд першої інстанції, дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення внаслідок доведення, що ОСОБА_1 в приміщенні пункту прийому вторинної сировини безпосередньо реалізувала алкогольну продукцію.

З такими міркуваннями суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, а сукупність наявних в матеріалах справи доказів переконує у доведеності провини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення при зазначених у протоколі обставинах.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 вважає недоведеним, що рідина у вилучених пляшках є саме алкогольним напоєм, а також стверджує, що в матеріалах справа відсутні докази, які підтверджують факт передачі нею алкогольного напою та сплати за нього грошових коштів.

Проте, зазначені доводи спростовуються сукупністю узгоджених між собою доказів, зокрема письмовими свідченнями ОСОБА_2 , в яких він підтвердив придбання в приміщенні пункту прийому вторинної сировини, розташованому по вул. Запорізька, 1 в м. Запоріжжя, у жінки, яка там працювала, пляшки горілки, об`ємом 0,5 л.

Також, з письмових пояснень ОСОБА_1 слідує, що 21.04.2023 р. за місцем роботи в приміщенні пункту прийому вторинної сировини вона здійснила продаж пляшки самогону, об`ємом 0,5 л., а працівниками поліції в ході огляду вказаного кіоску було вилучено ще одну пляшку, об`ємом 0,5 л. із самогоном. Порушення визнала.

Місцевий суд дослідив наявні в матеріалах справи докази, дав їм належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 156 КУпАП, з чим погоджується й апеляційна інстанція.

Відповідаючи на доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права при накладенні адміністративного стягнення, а саме не застосовано конфіскацію виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі, що передбачено санкцією ч. 3 ст. 156 КУпАП, суд виходить з наступного.

Так, з аналізу положень статей 24 та 29 КУпАП, а також санкції ч. 3 ст. 156 цього Кодексу слідує, що, конфіскація алкогольних напоїв, які стали знаряддям вчинення правопорушення та грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення - є додатковим адміністративним стягненням, яке полягає у примусовій безоплатній їх передачі у власність держави за рішенням суду.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, в ході огляду у ОСОБА_1 було вилучено предмети торгівлі, а саме: одна пластикова пляшка, об`ємом 0,5 л. з прозорою рідиною, що має специфічний запах алкоголю, яка за оскаржуваним рішенням суду підлягає конфіскації.

Разом з тим, в матеріалах справи не міститься відомостей щодо вилучення виручки, одержаної від продажу вказаних предметів торгівлі, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано не застосував її конфіскацію.

Вказана обставина ніяк не впливає на висновки суду щодо доведеності провини ОСОБА_1 за інкримінованих обставин.

Крім того, слід зауважити на вимогах ст. 294 КУпАП, згідно з якими апеляційний суд, переглядаючи судове рішення на підставі апеляційної скарги особи, яка притягається до відповідальності, не вправі погіршити її становища та збільшити розмір накладеного адміністративного стягнення.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, належним чином вмотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, суддя прийшов до правильного висновку про доведеність провини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши характер вчиненого правопорушення. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2023 р., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. ТютюникДата документу Справа № 331/2626/23