П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2023 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Олег Гребінь розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з полку патрульної поліції у місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП відсутній в матеріалах справи, фізичної особи підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 425407 від 02.09.2023: 02.09.2023 о 10 год. 48 хв. по вул. Суворова, 1 в м. Біла Церква, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, не зупинився на вимогу працівників поліції неодноразово подану жезлом та за допомогою увімкненого проблискового маяка синього і червоного кольору, що вказує на цей транспортний засіб.

Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.8.9а, п.8.9б Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.122-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення заперечив та пояснив, що він не зрозумів, що працівник поліції здійснив вимогу про зупинку транспортного засобу, оскільки поліцейський просто показав рукою в бік ОСОБА_1 , тому останній не розцінив даний жест поліцейського як вимогу про зупинку транспортного засобу та ОСОБА_1 поїхав далі, а під час руху не бачив щоб за ним їхав поліцейський автомобіль та подавав вимогу про зупинку транспортного засобу а допомогою увімкненого проблискового маяка синього і червоного кольору. ОСОБА_1 вказав, що якби працівники поліції належним чином подали вимогу про зупинку транспортного засобу, то він беззаперечно зупинив би свій транспортний засіб.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши докази, що містяться в справі, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 425407 від 02.09.2023, копію постанови від 02.09.2023, рапорт від 02.09.2023, відеозаписи з нагрудної бодікамери поліцейського, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Так, суд зазначає, що у відповідності до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст.280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п.8.9(а) та п.8.9(б) Правил дорожнього руху вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки, а також за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Частиною 1 статті 122-2 КУпАП визначено, що невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу подану поліцейським жезлом та за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного кольору.

Суддя зауважує, що подана вимога працівника поліції про зупинку транспортного засобу повинна бути чіткою та зрозумілою для конкретного учасника руху.

З відеозаписів з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що по дорозі на значній відстані в інший бік від працівників поліції рухався мотоцикл та поліцейський почав показувати жезлом та рукою в бік даного мотоциклу, однак водій даного мотоциклу продовжив рух.

Суддя зазначає, що водій ОСОБА_1 рухався в іншому напрямку від працівників поліції та в тій дорожній обстановці не міг оцінити, що вимогу про зупинку, яку подано диском з червоним сигналом для транспортного засобу під його керуванням, оскільки увага водія ОСОБА_1 була спрямована в інший бік.

Працівники поліції прослідували до службового автомобіля та вирушили за вказаним мотоциклом, автомобіль поліції рухався на незначній відстані за водієм ОСОБА_1 , яка не давала об`єктивну можливість водію ОСОБА_1 побачити автомобіль поліції з увімкненими проблисковими маячками синього і червоного та розцінити як подану вимогу про зупинку транспортного засобу, та через деякий час поліцейські під`їхали до даного транспортного засобу, який вже був припаркований та водій ОСОБА_1 перебував біля мотоцикла.

Крім цього суддя зазначає, що автомобіль поліції рухався на значній відстані від ОСОБА_1 та на дорозі були і інші учасники дорожнього руху, котрі також не здійснювали зупинку, тому подана поліцейським шляхом увімкнення проблискового маячку синього та червоного кольору вимога про зупинку транспортного засобу не була доведена до певного учасника дорожнього руху.

Правила регулювання дорожнього руху, закріплені в розділі 8 ПДР, визначають кілька способів подання поліцейським вимоги про зупинку транспортного засобу, і для досягнення мети, мають бути зрозумілими саме тому з кількох учасників дорожнього руху, кому вони подані.

Крім того, слід зазначити, що викладене у протоколі про адміністративне правопорушення «обвинувачення» не в повній мірі відповідає порушенню.

Так, відповідальність за ч.1 ст.122-2 КУпАП настає, зокрема, за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів закріплені у розділі 2 ПДР, в тому числі обов`язок водія на вимогу поліцейського зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю (п.2.4 ПДР).

З цього випливає, що відповідальність за ч.1 ст.122-2 КУпАП настає саме за порушення водієм п.2.4 ПДР, в якому закріплено обов`язок водія зупинити транспортний засіб на вимогу поліцейського.

Пункт же 8.9.(а) та 8.9.(б) ПДР, порушення яких ставиться в провину ОСОБА_1 , визначають правила регулювання дорожнього руху, в тому числі способи подання вимоги про зупинку транспортного засобу поліцейським.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, адже до нього висуваються певні вимоги, він підписується особою, яка його склала, і є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

В своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово зазначав що суди не в праві самостійно усувати певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки тим самим беруть на себе функції сторони обвинувачення, позбавивши особу можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення («Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії»).

Вказане свідчить про те, що суд зобов`язаний розглянути справу про адміністративне правопорушення в межах пред`явленого особі обвинувачення, і не в праві самостійно змінювати ані фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, ані збільшити обсяг обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, а саме розглядаючи справу про адміністративного правопорушення в межах пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення, яке за своїм змістом не в повній мірі відповідає суті адміністративного правопорушення, а також, залишаючи місце сумнівам, щодо доведеності обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, що не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Суд наголошує, що відповідно до ч. 2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, достатніми та допустимими доказами. При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Виходячи з положень ст.ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що належних та допустимих доказів факту вчинення інкримінованого діяння суду не надано, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122-2 КУпАП відносно нього слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 122-2, ст. 221, ст. 247, ст. 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.1 ст.122-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяОлег ГРЕБІНЬ