Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/359/23
Провадження № 3/506/469/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2023 року суддя Красноокнянського районного суду Одеської області Чеботаренко О. Л., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли від ВПД №2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2023 року о 20.57 год. на 238 км на трасі М13 Кропивницький Платонове ОСОБА_1 керував т/з MERCEDES-BENS E200 номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота, почервоніння обличчя) і від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився як на місці зупинки, так і в медичному закладі, у присутності двох свідків , чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні 14 квітня 2023 року свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав і пояснив, що вважає, що протокол працівниками поліції складено неправомірно, так як він військовослужбовець і працівники поліції повинні були викликати військову службу правопорядку. Відмовився від проходження огляду, так як , на його думку, не було підстав, бо він у той день не вживав спиртні напої , а крім того, трубка алкотестера не була запакована.

У подальшому ОСОБА_1 в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв, хоча про день та час розгляду справи, яка неодноразово призначалася до слухання, повідомлявся особисто , смс-повідомленнями ,згоду на які надав особисто , а також за адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, однак до суду повернувся конверт з довідкою Укрпошти: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 9, 13,18,23,25,28,40,43).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року зазначив, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У разі неприбуття особи, яку викликає суд, суд має право вирішити матеріали за наявними доказами і неявка у судове засідання такої особи за умови, що таку особу належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

З метою недопущення затягування і відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк розгляду справи, встановлений законом, враховуючи практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, беручи до уваги правову та фактичну складність справи; поведінку заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України" (заява N 18986/06; п.57) Суд неодноразово визначав, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, N 47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, N 69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, N 326/03.)

Таким чином, ОСОБА_1 було відомо про розгляд Красноокнянським районним судом Одеської області відносно нього справи про адміністративне правопорушення , а судом були здійснені всі можливі заходи для належного сповіщення ОСОБА_1 про необхідність прибуття до суду для розгляду справи, однак останній розглядом справи не цікавився, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, то суд вважає причину його неявки неповажною. Тому справа розглянута у відсутність ОСОБА_1 , що не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП.

Суддею були досліджені матеріали справи:

- протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №172521 від 02.04.2023 року, складений о 21.00 год. відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП, згідно з яким останній у присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від підпису в протоколі відмовився; посвідчення водія не вилучалось /а.с.1/;

- довідка інспектора СРПП ВДП №2 про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , отримував посвідчення водія НОМЕР_2 , видане 17.06.2021 до 17.06.2051). До відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП протягом року не притягувався. ( а.с.2 ) ;

- відеозаписи на дисках, де на першому файлі зафіксовано рух автомобіля т/з MERCEDES-BENS E200 номерний знак НОМЕР_3 , його зупинку та факт керування вказаним автомобілем особою, яка назвалася ОСОБА_1 , а на інших файлах останній, не заперечуючи факту керування транспортним засобом, намагався умовити працівників поліції не викликати ВСП та відпустити його без складання протоколу; в подальшому на відео зафіксовано фактичне ухилення та відмову ОСОБА_1 у грубій формі, з використанням нецензурної лексики , у присутності понятих від проходження огляду на стан сп`яніння з посиланням не те, що він не керував автомобілем /а.с.4 /;

- копію паспорта громадянина України (ID - картки) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.7)

Судом також, за клопотанням ОСОБА_1 , були допитані у судовому засіданні поліцейські ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які надали суду пояснення, що відповідають подіям, зафіксованим на відео.

Заслухавши ОСОБА_1 , свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.1 КУпАП, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, основним для вирішення справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення складу правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Слід зазначити, що склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. До структури складу адміністративного правопорушення відносяться: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; та суб`єктивна сторона.

Так, зокрема, об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

За диспозицією за ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за:

- керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

або за

- передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

або за

- відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП утворює одне із вищевказаних діянь.

П.п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 /з подальшими змінами/ визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до ст. 280 КУпАП підлягають з`ясуванню усі обставини справи, в тому числі чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясування інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, в ході судового розгляду даної справи встановлено як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що підтверджується долученими до протоколу відеозаписами, при цьому у судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував цього факту, так і факт відмови останнього на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння і на місці зупинки, і в медичному закладі, що підтверджується як відеозаписом, так і ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, суддя доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву».

При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї

Таким чином, оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, вважаю, що зібрано, надано та досліджено достатньо доказів того, що 02 квітня 2023 року в 20.57 г на 238 км на трасі М13 Кропивницький Платонове ОСОБА_1 керував т/з MERCEDES-BENS E200 номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови) та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, тому приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і, з врахуванням обставин справи та особи правопорушника, вважаю, що стягнення відносно нього слід обрати у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами .

Крім того, відповідно до ч.7 ст.283 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий зір у доход держави.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він відмовився від проходження огляду через незапаковану трубку та через те, що він був тверезий, а працівники поліції не мали права відносно нього складати протокол, судом не можуть бути прийняті до уваги.

Так, саме твердження про невживання спиртних напоїв не звільняють ОСОБА_1 від обов`язку, як водія транспортного засобу, на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння або на місці зупинки, або в медичному закладі.

При цьому на відео зафіксовано, що ОСОБА_1 категорично, у грубій формі, відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння не через неналежно упаковану трубку, як він пояснив у судовому засіданні, а через те, що він , як стверджував на відео, не є водієм.

Такі непослідовні пояснення ОСОБА_1 свідчать про його бажання ухилитися від адміністративної відповідальності.

Щодо думки ОСОБА_1 про неправомірність дій поліцейських щодо складання відносно нього вказаного протоколу, так як він є військовослужбовцем, то п.1 ч.1 ст.255 КУпАП передбачено ,що протоколи про правопорушення , в тому числі і за ст.130 КУпАП, мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції ;при цьому положеннями ст.15 КУпАП передбачено, що військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть відповідальність на загальних підставах.

Крім того, будь-яку інформацію щодо оскарження неправомірної, на думку ОСОБА_1 , поведінки поліцейських ні одразу після складання протоколу, ні протягом усього періоду під час розгляду справи судом , ОСОБА_1 суду не надав.

З урахуванням вищевикладеного, доводи ОСОБА_1 щодо його невинуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вважаю необґрунтованими і безпідставними та вважаю їх способом захисту та бажанням останнього уникнути адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст.283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Притягнути ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_4 / до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 /сімнадцять тисяч/ грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнення штрафу проводити на р/р UA0015001, Отримувач коштів - ГУК в Од.обл./Одеська обл./21081300, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), код ЄДРПОУ отримувача 37607526, призначення платежу: 21081300, ДПР18 №172521, ОСОБА_1

Стягнути з ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_4 / судовий збір в сумі 536,80 грн. в дохід держави на рахунок: Отримувач коштів; ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106.

Відповідно до ч.2 ст.308 КУпАП, у разі несплати штрафу протягом 15 днів з моменту набрання постановою законної сили, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу - 34000 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови, а прокурором - в межах повноважень, визначених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Чеботаренко О. Л.