Справа № 538/1470/23
Провадження № 3/538/711/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2023 року м. Лохвиця Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області Цімбота Л.Г., з участю секретаря судового засідання Дробот О.П., захисника Пугача В.О., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого НГВУ «Полтаванафтогаз» оператором ГРС , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

31.07.2023р. до Лохвицького районного суду Полтавської області надійшов вказаний адміністративний матеріал з протоколом про адміністративне правопорушення від 23.07.2023 року серії ААД № 397463, що складений інспектором СРПП ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Пугачем Я.В. У вказаному протоколі зазначено, що «23.07.2023 р о 1 год. 25 хв в с. Сенча по вул. Українська, 53 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом OPEL днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП».

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, суду пояснив, що вночі 23 липня 2023 р. після того як працівники поліції наздогнали його автомобіль, яким керувала його дружина, і з`ясовували обставини щодо дружини, він з дозволу працівників поліції лише вигнав машину з калюжі, будь-куди їхати не збирався.

В судовому засіданні інспектор Микитенко А., на бодікамеру якої, в т.ч., фіксувалися події 23 липня 2023 , з участю, зокрема, і ОСОБА_1 , суду пояснила, що вночі тієї доби вони в складі групи перебували в с. Сенча, під час руху ними був виявлений автомобіль, який рухався в комендантську годину, була здійснена вимога про його зупинку проблисковими маячками, відбулося переслідування цього автомобіля, він заїхав не зрозуміло точно саме куди, коли вона вийшла з поліцейського автомобіля, за кермом автомобіля, якого вони переслідували, перебувала жінка, а на передньому пасажирському чоловік, якого в подальшому було ідентифіковано як ОСОБА_1 . Останній під час спілкування мав ознаки сп`яніння, конфліктував, проте сів на місце своєї дружини за кермо свого автомобіля, який стояв в калюжі, і здійснив рух. Хоча вони висловлювали заборону проти цього. Відповідаючи на запитання суду пояснила, що події з участю ОСОБА_1 відбувалися в місці, де асфальтового покриття не було, це була скоріш за все ґрунтова дорога, можливо це було якоюсь прилеглою територією, проте точно сказати не може, будівлі якісь знаходилися дещо далі, зазначила, що однозначно асфальту там не було, тобто це місце не було автомобільною дорогою.

ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Пугач В.О. заявили клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, надавши його і в письмовому вигляді. При цьому захисник зазначив, що, на його думку, у випадку ОСОБА_1 мала місце провокація з боку працівників поліції, які не припинили належним чином його дії, якщо вважали, що він вчиняє адміністративне правопорушення .

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до норм ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України", при оцінці доказів суд повинен застосовувати критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Згідно рішення ЄСПЛ «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що є результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення уповноваженою посадовою особою до суду направлено як докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 397463 від 23.07.2023 року;

- письмові пояснення ОСОБА_1 ,

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що було виписане працівником поліції 23.07.2023 р. о 2 год 40 хв; та відеозаписи.

Проте, як вбачається з наданих відеозаписів, та з пояснень інспектора Микитенко А., події з участю ОСОБА_1 не відбувалися в місці, яке є автомобільною дорогою в розумінні п. 1.10 ПДР.

Так відповідно до п. 1.10 ПДР України автомобільна дорога, вулиця (дорога) частина території, в тому числі в населеному пункті, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними й підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, і обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій), також цим пунктом визначено поняття головної дороги, якою є дорога з покриттям відносно ґрунтової, поняття «прилеглої території», - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Натомість цим же пунктом також визначено, що учасником дорожнього руху , є особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

На відеозаписах, що містяться на дисках, зафіксовано, що рух автомобіля з участю ОСОБА_1 відбувається на грунтовому, трав`яному покритті, відбувається протягом короткого проміжку часу, метою такого руху є лише переміщення автомобіля в просторі, і суд не може дійти переконливого висновку, що ОСОБА_1 мав намір продовжувати рух на автомобілі далі та рухатися саме по дорозі, тобто не може дійти висновку, що він був (чи мав намір бути) за тих обставин учасником дорожнього руху.

Тобто матеріали справи не містять, і судом не здобуто під час розгляду справи, будь-яких фактичних даних про те, що ОСОБА_1 був учасником дорожнього руху, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та у зв`язку з цим зобов`язаний був проходити огляд на стан сп`яніння.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що вина ОСОБА_1 не доведена вагомими, чіткими і узгодженими між собою доказами, всі сумніви мають трактуватися на користь особи.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тому на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події та складу правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 247, 251, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Лохвицького

районного суду Л.Г.Цімбота