Справа № 474/1065/23
Провадження № 3/474/580/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.10.23р. смт Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув справу про адміністративне правопорушення, матеріали по якій надійшли від СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

04.09.2023р. до суду надійшов протокол адміністративне правопорушення серії ВАВ № 822389 від 31.08.2023р., згідно якого 31.08.20232р., о 18 год. 35 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , вчинила насильство в сім`ї психологічного характеру відносно свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме ображала його грубою брутальною лайкою та погрожувала фізичною розправою, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні 18.09.2023р. ОСОБА_1 , які роз`яснено положення ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин зазначених у протоколі не визнала та пояснила, що 31.08.2023р. ОСОБА_2 31.08.2023р. прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння та вона назвала його алкашем та просила не чіпати її. Після вказаного ОСОБА_2 наніс їй один удар в обличчя від якого вона впала на підлогу. Від удару в неї було розбитий ніс та губи, а все обличчя було в крові. Поліцейські, які приїхали на виклик, бачили, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а її обличчя було в крові, однак не зважаючи на ці обставини та її пояснення, склали на неї протокол за домашнє насильство.

Потерпілий ОСОБА_2 , якому роз`яснено приписи ст. 269 КПК України, пояснив, що 31.08.2023р. він був за місцем свого проживання в стані алкогольного сп`яніння та ОСОБА_1 називала його алкашем, однак фізичною розправою не погрожувала. Після вказаного він наніс один удар ОСОБА_1 в обличчя від якого та впала на підлогу та почала плакати. Також ОСОБА_2 вказав, що неповнолітній син ОСОБА_1 пригавдо нього. Після вказаних подій він виганяв ОСОБА_1 з дітьми з місця їхнього спільного проживання. При цьому на запитання судді Митрофанський О.М. зазначив, що поліцію він не викликав, не писав жодних заяв та не надав жодних письмових пояснень поліцейським, однак підтвердив що підписи на заяві адресованій начальнику Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області майору поліції Миндьо С. від 31.08.2023р. та на поясненнях відібраних 31.08.2023р. поліцейським СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старшим сержантом поліції Готовенком Є.І. належать йому.

В судовому засіданні 03.10.2023р. ОСОБА_1 підтримала раніше надані суду пояснення.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання, призначене на 03.10.2023р. не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив.

Враховуючи приписи ст. 268 КУпАП та з огляду на те, що участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду справи є необов`язковою, а також оскільки останній надав пояснення в судовому засіданні 18.09.2023р., вважаю за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_3 .

Розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення та заслухав пояснення учасників судового розгляду, вважаю встановленим таке.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, склад якого полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, за яке передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Відповідно до п.п. 3, 4, 5, 6, 8, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

При цьому слід зазначити, що завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, виходячи із змісту процесуальних норм КУпАП, якими врегульовано порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд не наділений обов`язком здобувати у справі докази, однак зобов`язаний дослідити вже здобуті та надати їм належну правову оцінку.

Так, відповідно до положень КУпАП, однією з обов`язкових умов притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення нею конкретних дій, є наявність в цих діях події і складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, тощо.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яке зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 822389 від 31.08.2023р., надано:

- рапорт помічника чергового Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Гульпи С.В. від 31.08.2023р., згідно із яким про факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_2 повідомила його мати ОСОБА_4 ;

- заяву від імені ОСОБА_2 адресовану начальнику Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області майору поліції Миндьо С. від 31.08.2023р. про вчинення домашнього насильства, яку як стверджує ОСОБА_2 він не писав та не подавав;

- письмові пояснення від імені ОСОБА_2 відібрані 31.08.2023р. поліцейським СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старшим сержантом поліції Готовенком Є.І., які як стверджує ОСОБА_2 він не писав та не надавав;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 31.08.2023р., яка вказує, що зі слів її сина ОСОБА_2 , у останнього з ОСОБА_1 відбуваються постійні сварки, у них все скінчено та він не бажає з нею проживати. З вказаної заяви також слідує, що ОСОБА_4 не була свідком вчинення ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 домашнього насильства;

- терміновим забороненим приписом стосовно ОСОБА_1 серії АА № 063611 від 31.08.2023р.;

- форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 31.08.2023р.

Також в судовому засіданні 03.10.2023р. допитано неповнолітнього сина ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , який надав показання, що ОСОБА_2 є його вітчимом, останній часто п`є та ображає його та його матір. В той день коли приїхали працівники поліції ОСОБА_2 був п`яним та побив його матір, в неї був синець під правим оком, а з рота та носа текла кров. Синець поліцейські бачили.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 надала суд показання, що 31.08.2023р. вона цілий день перебувала за місцем проживання її сина ОСОБА_2 та бачила як ОСОБА_1 вчиняла домашнє насильство по відношенню до останнього, а тому вона викликала поліцію. Водночас після дослідження письмових пояснень свідка від 31.08.2023р. наданим поліцейським, згідно яких вона повідомила, що приїхала за місцем проживання сина лише о 17 год. 00 хв. 31.08.2023р., тобто не могла бути свідком обставин, які відбувалися о 18 год. 35 хв 31.08.2023р., на запитання судді чи не стидно свідку брехати суду, відповіла, що не стидно брехати, оскільки суддя не знає, що у них відбувалося раніше.

З огляду на вищевикладене показання свідка ОСОБА_4 не беруться до уваги, оскільки остання фактично підтвердила, що надала суду неправдиві показання.

Надаючи оцінку вказаним доказам та встановленим під час судового розгляду обставинам, які стали підставою для складення щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні жодні докази, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_2 .

Водночас наявні в матеріалах справи докази беззаперечно свідчать про факт вчинення саме ОСОБА_2 психологічного, економічного та фізичного домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_1 та її дітей.

Таким чином, в даній ситуації, саме ОСОБА_2 є кривдником, а ОСОБА_1 та її діти - особами, які постраждали від домашнього насильства.

За таких умов слід стверджувати, що поліцейські, які прибули на виклик щодо вчинення домашнього насильства, не вчинили дій для запобіганню домашньому насильству по відношенню до ОСОБА_1 та її дітей, а навпаки надали кривднику ОСОБА_2 статус особи, постраждалої від домашнього насильства, тим самим сприяючи останньому в подальшому вчиненні домашнього насильства та у формуванні у нього думки щодо своєї безкарності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010р. адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У справах Малофєєва проти Росії (Malofeyevav.Russia, рішення від 30.05.2013р.) та Карелін проти Росії (Karelinv.Russia, рішення від 20.09.2016р.) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

На підставі вищевикладеного вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення, а відтак вказане є підставою для закриття провадження по справі за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 173-2, 221, 247, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутню складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ф.Г. Сокол