Справа № 203/5888/23
Провадження № 3/0203/3093/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Шрамко Л.Л., розглянувши матеріали, що надійшли від ВП №12 Дніпровського управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду міста Дніпропетровська надійшов протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 06.10.2023 року о 23 год. 10 хв. громадянин ОСОБА_1 знаходячись на залізничному вокзалі «Дніпро-Головний» в м. Дніпрі, пл. Вокзальна, 11, зал очікування №3, справляв природну потребу, чим своїми діями порушував громадський порядок та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді пояснив, що він дійсно перебував на території залізничного вокзалу «Дніпро-Головний» де пішов до громадського туалету з метою справити природну потребу. Однак, там йому було відмовлено та його прогнали звідти. Через те, що він хворіє на енурез, є інвалідом 2 групи, тривалий час для справлення природної потреби чекати він не міг. Він не мав мети вчинити хуліганські дії та порушити громадський порядок.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Відповідно до ст.280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Так, статтею 173 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність настає у разі вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Громадське місце це місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони, тобто сама по собі вулиця не є громадським місцем.

Крім того, за змістом диспозиції ст. 173 КУпАП обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони, яка є складовою правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Тобто з об`єктивної сторони хуліганство, незалежно від виду відповідальності характеризується порушенням громадського порядку, а з суб`єктивної - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

До протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних належних та допустимих доказів, на яких ґрунтується висновок про наявність у діях ОСОБА_1 хуліганських дій, мотив таких дій, яким чином такими діями він порушив громадський порядок.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

До протоколу додані письмові пояснення ОСОБА_1 , який зазначив, що зайшов до туалету з метою справити природні потреби, однак чергова його не впустила, та рапорт поліцейського, який у розумінні ст. 251 КУпАП не є доказом.

Матеріали справи не містить доказів, що ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Судом встановлено, що відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 є інвалідом другої групи за загальним захворюванням, неодноразово проходив лікування в психіатричних лікарнях, страждає на енурез. З пояснень ОСОБА_1 встановлено, що він намагався потрапити до громадського туалету, однак не зміг потрапити через те, що не спрацював турнікет, тому він не втримався та на місті справив природні потреби.

Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення його до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Обов`язок щодо збирання доказі покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно с п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу та події адміністративного правопорушення.

В даному випадку, відсутні такі суб`єктивні ознаки, як мотив вчинення і направленість умислу, котрі є основними критеріями, які відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень та злочинів.

Отже з наведеного слід зробити висновок, що зібрані посадовою особою докази виключають наявність в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності суб`єктивної ознаки правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути закрита за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Керуючись ст. 247,283, 284, КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП, закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга, на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Л.Л. Шрамко