ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/10112/23

Провадження № 3/712/3036/ 23

03 жовтня 2023 року, суддя Соснівського районного суду м.Черкаси Рябуха Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , непрацюючого, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ,

за ст. 184 ч.1 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 802199 від 08.09.2023р.: ОСОБА_1 , 04.09.2023 близько 00:49 год. проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання покладених на нього батьківських обов`язків щодо догляду та вихованню свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим останній вважався безвісти зниклим.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав.

Досліджені матеріали справи, а саме:

- дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 802199 від 08.09.2023р. копія паспорта ОСОБА_1 ; копія паспорта ОСОБА_2 ; рапорт інспектора поліції.

Відповідно до вимог, передбачених ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя дослідивши матеріали адміністративної справи, приходе до наступних висновків. Відповідно до принципу «презумпції невинуватості», встановленого ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. У відповідності до пункту 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5- рп/2015усправі за конституційним

поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Отже, відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Органами поліції ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 КпАП України, що не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які факутичні докази на підтвердження ухилення від виконання батьківських обов`язків.

За таких обставини суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 КУпАП, відповідно провадження в справі підлягає до закриття.

Керуючись ч. 1 ст. 184, 247 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП -закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси Ю.В.Рябуха