Номер провадження: 33/813/1571/23
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя Котелевський Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

захисника Латій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисника Латій О.В. на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 07.07.2023 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючого, інваліда ІІ групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цією ж постановою ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з оскарженою постановою, 05.06.2023 року, близько 20:00 год., ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі марки «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Маловського, 4, в м. Одесі, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з припаркованим автомобілем «Merсedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , та автомобілем марки «Merсedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_3 , чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з постановою судді захисник Латій О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження по справі щодо ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник вказує, що незаконність та необґрунтованість постанови, оскільки на її думку, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Захисник вважає, що причиною ДТП стало порушення ПДР іншим водієм, тому дані протоколу про не дотримання ОСОБА_1 безпечної дистанції не відповідає дійсним обставинам ДТП та є припущенням.

Крім того, в апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Розгляд клопотання проведено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду до судового засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Захисник Латій О.В. підтвердила, що ОСОБА_1 сповіщений про судове засідання, однак до суду прибути не зможе, тому вважала за можливе здійснювати розгляд без його участі.

Апеляційний суд вважає, що на стадії розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що учасники справи, будучи повідомленими про дату та час розгляду клопотання в апеляційному суді, не з`явилися, суд оцінює таку їх поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали адміністративної справи; заслухавши захисника Латій О.В., яка підтримала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, просила його задовольнити; перевіривши наведені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 приймав участь в судовому засіданні суду першої інстанції, тобто останньому було відомо про прийняте судом рішення щодо нього за наслідками розгляду справи за ст.124 КУпАП та про накладене відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 до суду із заявою про видачу йому копії постанови в межах строку на апеляційне оскарження не звертався.

Враховуючи, що постанову судом було винесено 07.07.2023 року, строк на апеляційне оскарження постанови суду сплив 17.07.2023 року, відповідно 18.07.2023 року постанова набрала законної сили.

Згідно розписки ОСОБА_1 копію постанови ним отримано 28.07.2023 року, тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 подано 08.08.2023 року адвокатом Латій О.В., на підставі договору про надання правової допомоги №690 від 28.07.2023 року. Таким чином, укладення вказаного договору між ОСОБА_1 та адвокатом, та подання апеляційної скарги відбулося вже після спливу строку на апеляційне оскарження.

З огляду на наведене, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи захисника про існування поважних причин пропуску строку, з посиланням на те, що без наявності повного тексту постанови неможливо було оскаржити вказану постанову, оскільки ОСОБА_1 приймав участь в судовому засіданні при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо нього за ст.124 КУпАП, відповідно йому було відомо про визнання його винуватим за вказаною нормою закону та про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу, та про десятиденний строк оскарження постанови суду, чим він не скористався.

Більш того, апеляційний суд звертає увагу, що сам ОСОБА_1 постанову суду не оскаржував, а апеляційну скаргу подано захисником, з якою договір про надання правової допомоги було укладено тоді, коли строк апеляційного оскарження постанови вже минув.

Інших доказів, які свідчать про існування поважних причин пропуску адвокатом строку на апеляційне оскарження та які могли бути підставою для його поновлення, матеріали справи не містять.

За таких обставин, апеляційний суд визнає доводи клопотання захисника стосовно неможливості подання апеляційної скарги у передбачений процесуальним законом строк такими, що не свідчать про існування поважних причин пропуску цього строку.

Апеляційний суд звертає увагу, що під поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строків на оскарження судового рішення, такі підстави.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено відсутність об`єктивно непереборних обставин, які унеможливлювали подачу захисником апеляційної скарги у передбачений законом строк, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Проте, ст. 7 КУпАП передбачає, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог, передбачених ч.2 ст.287 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи наведені обставини у всій сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання захисника Латій О.В. про поновлення їй строку на апеляційне оскарження постанови щодо ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

Водночас суд звертає увагу сторони захисту, що ОСОБА_1 не позбавлений свого права звернутися до суду з апеляційною скаргою в порядку визначеному законом.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Відмовити захиснику Латій О.В. в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 07.07.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим за ст.124 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника Латій О.В. повернути апелянту.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський