Номер провадження: 33/813/1600/23
Головуючий у першій інстанції Кисельов В.К.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі: Узун Н.Д.,

за участю: представника ОСОБА_1 адвоката Баранівського В.О.,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Баранівського Вадима Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2023 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №221747 від 13.07.2023, ОСОБА_1 13 липня 2023 року о 16.27 год, у м. Одеса, вул. Ак. Сахарова, 22, керуючи автомобілем Хюндай Таксон, д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до регульованого пішохідного переходу на якому перебували пішоходи, не врахував дорожню обстановку, не зменшив швидкість руху, що в разі потреби зупинитись, в результаті здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого пішохід отримав пошкодження. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 18.1, 2.3б ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с. 1).

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне правопорушення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців. Крім того, з ОСОБА_1 стягнено судовий збір у розмірі 536,80 грн (а.с. 9).

Не погодившись із вищевказаною постановою суду першої інстанції, 10 серпня 2023 року адвокат Баранівський В.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2023 року та закрити провадження по справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП (а.с. 15-19).

Заслухавши пояснення адвоката Баранівського В.О. в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному випадку на норми Правил дорожнього руху України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог ПДР України, в конкретному випадку на п. п. 18.1, 2.3 б ПДР України, які зазначені працівником поліції в протоколі.

Згідно із п. 18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Пунктом 2.3. б ПДР України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №221747 від 13.07.2023 (а.с. 1);

2)схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.07.23 (а.с. 2);

3)письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 13.07.2023 (а.с. 3).

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем Хюндай Таксон, д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до регульованого пішохідного переходу на якому перебували пішоходи, не врахував дорожню обстановку, не зменшив швидкість руху, що в разі потреби зупинитись, в результаті здійснив наїзд на пішохода, порушивши при цьому вимоги п.п. 18.1, 2.3 б ПДР України, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що схема дорожньо-транспортної пригоди працівники складена із значними порушеннями «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, та доводи про те, що працівниками поліції не встановлені свідків події, не відібрано від них пояснення, не відібрані пояснення пішохода ОСОБА_2 , є неспроможними та жодним чином не спростовують факту наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та не є такими, які могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Оскільки вищезазначене не звільняє водія ОСОБА_1 від обов`язку бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Так, у рішенні у справі «Сутяжник проти Росії» від 23.07.2009 (№8269/02) ЄСПЛ зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.

Окрім вищевстановленого, апеляційним судом враховується, що безпосередньо ОСОБА_1 ні 13 липня 2023 року під час складання адміністративних матеріалів, ні в під час розгляду справи судом першої інстанції не висловлював заперечень щодо нібито не правильного складання схеми місця дорожньо-транспортної пригоди чи інших матеріалів, зазначене наведено лише в апеляційній скарзі.

Більш того, в суді першої інстанції ОСОБА_1 частково визнав свою вину, пояснюючи, що світло йому заплющило очі, тому він не побачив пішохода, який був в темному одязі.

Також, згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , які він надав безпосередньо після ДТП, він рухався зі сторони ТРЦ Рив`єра по вулю Заболотного і здійснюючи поворот наліво на дозволений зелений сигнал світлофора на вул. Сахарова збив пішохода, який переходив дорогу на зелений сигнал світлофора на вул. Сахарова. ОСОБА_1 негайно викликав невідкладну швидку допомогу та зателефонував на лінію «102». Автомобіль стояв на одному місці і не рухався далі (а.с. 3).

Тому на підставі вищевстановлених обставин, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд визнає необґрунтованим, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, не зважаючи на те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, апеляційній суд погоджується із висновком про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення ним вимог ПДР України. Доводи апеляційної скарги не є суттєвими та носять формальних характер.

Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, в тому числі ст. 124 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Баранівського Вадима Олександровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький