Справа №591/5661/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Мальована-Когер В. В.
Номер провадження 33/816/226/23 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 вересня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення № 591/5661/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 08.12.2022, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

У поданій апеляційній скарзі (із доповненнями) ОСОБА_3 просить поновити строк для подання апеляційної скарги, скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, оскільки йому було вручено не чітку копію протоколу, в якій інформація відобразилась не чітко та не розбірливе, справу було розглянуто у його відсутність без належного повідомлення про дату та час судового розгляду, свідки безпосередньо судом не допитувались, тому їх показання не є беззаперечними. Він був безпідставно зупинений працівниками поліції, реальних ознак алкогольного сп`яніння виявлено не було, огляд на стан сп`яніння на місці проведено спеціальним технічним засобом, який не включений до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, сам огляд за допомогою Драгера в порушення вимог Інструкції проводився без свідків, письмові пояснення яких складені зі слів поліцейських та не містять підписів осіб, які їх відібрали.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 08.12.2022 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, із позбавленням права керування т/з на 1 рік. Стягнуто на користь держави 496,20 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_4 01.11.2022 о 22:12 в м. Суми вул. Героїв Сумщини в районі буд. № 27, керував т/з Volkswagen Transporter, д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд проводився на місці зупинки т/з за згоди ОСОБА_4 за допомогою технічного приладу газоаналізатора Драгер Алкотест 6810, який показав позитивний результат 0,46 проміле, з результатом якого був не згоден, проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я категорично відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_4 та його захисник Шевченко Д. С. в судове засідання не прибули, з клопотанням про відкладення судового розгляду справи не звертались, тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд справи у відсутності учасників провадження у справі про адміністративне правопорушення, що не суперечить вимогам КУпАП.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3-х днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У рішенні від 28.01.2021 у справі «Кушнір проти України» ЄСПЛ, констатуючи порушення п. 1 ст. 1 Конвенції, зазначив, «…що право на доступу до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли апеляційна скарга може бути подана у конкретно встановлений строк. Заявник не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки засідання проводилося на підставі письмових доводів сторін і, таким чином, без їхнього виклику; отже, заявник не знав зміст постанови, прийнятої за результатами розгляду його позову, у тому числі наведене судом обґрунтування. Це означає, що він не зміг би оскаржити постанову своєчасно, не маючи її паперової копії…» (п. 30-32).

Постанова суддею суду першої інстанції була винесена 08.12.2022 у відсутність ОСОБА_4 , а 05.01.2023 ОСОБА_4 отримав її копію, звернувшись з апеляційною скаргою (враховуючи вихідні дні) 16.01.2023, тому строк апеляційного оскарження пропущений з поважних і об`єктивних причин і підлягає поновленню.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи (ч. 1 ст. 277-2 КУпАП), а згідно п. 2 і 3 ст. 278 КУпАП суддя при підготовці до розгляду справи вирішує, крім іншого, таке питання: чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Разом з тим, ігноруючи вказані вище вимоги закону і фактичні обставини справи, суддею суду першої інстанції протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий 08.12.2022 за відсутності ОСОБА_4 , який не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що потягло за собою істотне порушення його прав та законних інтересів, передбачених ст. 268, 279 і 280 КУпАП.

Така засада судочинства як рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст. 24 Основного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав (ст. 129 Конституції України, розділ I ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»), а тому не дотриманий конституційний принцип, що «ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередньо участь у судовому процесі, або позбавлений такого права», який також знайшов своє закріплення у рішенні КСУ від 12.04.2012 № 9-рп/2012 (справа про рівність сторін судового процесу), де формулюючи незаперечне право особи на судову присутність, Суд керувався правовими постулатами «доброї совісті» (bonae fidei), оскільки для громадян не може бути жодних перешкод об`єктивного характеру, якщо відбувається розгляд в суді індивідуально-конкретної справи.

Присутність особи, яка має право брати безпосередньо участь і виступати у суді, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, у передбачений законом строк і порядок оскаржити постанову у справі, є невід`ємним правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції, а для суддів усіх інстанції важливим елементом законного і справедливого правосуддя. Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі «Домбо Бехер Б.В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), заява № 14448/88); п. 38 рішення ЄСПЛ від 23.10.1996 у справі «Анкерль проти Швейцарії» (Ankerl v. Switzerland), заява № 17748/91). У іншій справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03, п. 26 і 29 рішення від 15.05.2008). ЄСПЛ констатував, що «принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. У провадженні, які розглядались, важливі процесуальні гарантії були відсутні та що ці процесуальні недоліки, у світлі обставин справи, були достатньо серйозними, щоб піддати сумніву справедливість провадження. Відповідно було порушення п. 1 ст. 6 Конвенції».

З огляду на викладене, судове рішення про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з цих підстав.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду справи було установлено, що 01.11.2022 о 22:12 в м. Суми вул. Героїв Сумщини в районі буд. № 27 ОСОБА_4 керував т/з з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки т/з за допомогою технічного приладу газоаналізатора Драгер Алкотест 6810, результат 0,46 проміле, з яким ОСОБА_4 не погодився, але проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи і об`єктивно підтверджується, крім відповідного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 074940 від 01.11.2022, іншими доказами у справі, зокрема:

- роздруківкою результатів тестування «Alkotest 6810», згідно якого показники алкоголю у ОСОБА_4 01.11.2022 становили 0,46 проміле, від підпису якого останній відмовився (а. с. 2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_4 пройшов огляд на місці зупинки т/з, результат 0,46 проміле, де в графі «підпис» зазначено: «від підпису відмовився» (а. с. 3);

- направленням на огляд водія т/з з метою виявлення стану алкогольного, нарктичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. с. 4);

- письмовими поясненнями свідків, в присутності яких ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров`я (а. с. 5, 6);

- відеозаписом з технінчих засобів працівників поліції, якими підтверджуються обставини зупинки т/з Volkswagen Transporter, д. н. з. НОМЕР_1 , встановлення особи водія ОСОБА_4 , виявлення у останнього ознак алкгольного сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, результат 0,46 проміле, з яким ОСОБА_4 не погодився, але від проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, а також складання адміністративного матеріалу та ознайомлення з ними ОСОБА_4 (а. с. 12).

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків відмови ОСОБА_4 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі. До того ж письмові пояснення вказаних свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за відмову особи, яка керує т/з, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а тому поліцейським правильно установлені як факт керування т/з особою із ознаками сп`яніння, так і факт відмови цієї особи від проходження огляду щодо стану алкогольного сп`яніння. При цьому слід зазначити, що питання встановлення первинно наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського, відповідно п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії т/з, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а тому доводи апеляційної скарги з приводу відсутності в ОСОБА_4 реальних ознак алкогольного сп`яніння не заслуговують на увагу.

Необхідно зауважити, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі правильно присутнє посилання на порушення ОСОБА_4 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі X «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення були дотримані працівником поліції при складанні протоколу про вчинення ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про безпідставну зупинку т/з спростовуються відеозаписом та постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 526406 від 01.11.2022, відповідно яких ОСОБА_4 був зупинений за керування т/з на дорозі, яка мала дві смуги руху в одному напрямку, оскільки рухався у крайній лівій, не маючи наміру повороту ліворуч.

Що стосується відсутності свідків при проведенні огляду ОСОБА_4 на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер, то їх присутність є необов`язковою, оскільки відповідно вимог ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала т/з на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. При цьому матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення, що і мало місце в даному випадку.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_4 своєї згоди або не згоди з результатом огляду за допомогою газоаналізатора Драгер не надавав, що свідчить про незаконність вимоги працівників поліції пройти огляд в закладі охорони здоров`я, оскільки після проходження огляду на місці зупинки т/з поведінка водія давала працівникам поліції обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 не погодився з результатом проведеного огляду, у зв`язку із цим працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що він вже в присутності двох свідків відмовився.

Факт керування ОСОБА_4 т/з та його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована у встановленому законом порядку, тобто обставини, які підлягають доказуванню в цій справі, встановлені не тільки з показань вказаних свідків, але і на підставі інших належних, допустимих і достовірних доказів, які узгоджуються між собою.

Таким чином, апеляційний суд, не виходячи за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_4 поза розумним сумнівом, вважає, що останній не дотримався вимог п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Після скасування постанови судді суду першої інстанції апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нову постанову, якою накласти на ОСОБА_4 стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також стягнути на користь держави судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 08.12.2022.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 08.12.2022 відносно ОСОБА_6 скасувати через порушення суддею суду першої інстанції норм процесуального права та ухвалити нову постанову.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі не сплати штрафу у встановлений строк стягнути суму штрафу в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов