Номер провадження: 33/813/1708/23
Номер справи місцевого суду: 521/6519/23
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Гуденка Д.О., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Мишака Дмитра Едуардовича в інтересах ОСОБА_1 по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП у відкритому судовому засіданні на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 15.08.2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 070832 від 29.01.2023 року, о 20 годині 10 хвилин, у м. Херсоні, по вул. Лавреньова, буд. 17, водій ОСОБА_1 керував т/з HONDA ACCORD, д.н.з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру або проїхати до найближчого мед. закладу, на що останній відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Мотивуючи таку постанову суд першої інстанції виходив з того, що вина водія ОСОБА_2 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 070832 від 29.01.2023 року; відеозаписом, доданим до протоколу, з якого вбачається факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою адвокат Мишак Д.Є. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був водієм того вечора на підставі постанови суду з Єдиного державного реєстру судових рішень. Звертали увагу, що а ні стороною захисту, а ні Управлінням патрульної поліції в Херсонській області не було долучено до матеріалів справи постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 21.03.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ДТП. Сторона захисту вважала, що судом першої інстанції протиправно було ініційовано збір доказів винуватості ОСОБА_1 .. Також вважали, що суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Отже, як зазначалось у судовому засіданні та викладено у клопотанні про закриття провадження, стороною захисту вважалось, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, про що було неодноразово наголошено самим ОСОБА_1 на відеозаписі з болікамер численну кількість разів. Окрім того, поліцейські не зафіксували факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. А вказані звинувачення було зафіксовані поліцейськими зі слів свідка ОСОБА_3 в усній формі.

Явка в судове засідання

Сторони повідомлені належним чином про час, дату та місце судового засідання, в судове засідання з`явився представник ОСОБА_4 , надав суду докладні пояснення.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю доповідача, представника ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 070832 від 29.01.2023 року, о 20 годині 10 хвилин, у м. Херсоні, по вул. Лавреньова, буд. 17, водій ОСОБА_1 керував т/з HONDA ACCORD, д.н.з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру або проїхати до найближчого мед. закладу, на що останній відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. .

Доводи апеляційної скарги, які в частині процесуальних порушень фактично зводяться до наданих суду першої інстанції клопотань представника, особи що притягається до адміністративної відповідальності, яким судом першої інстанції дана частково належна та аргументована оцінка, цих правильних висновків не спростовують.

Судом першої вірно враховано, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за тестом - Інструкція), визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан такого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП. У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції, під час якого поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, або у разі незгоди такої особи пройти вказаний огляд або у разі незгоди особи з результатами огляду огляд проводиться в закладі охорони здоров`я. Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі - Правила), встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п. 5 розд. ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Всі вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані, вірно застосовані, а зміст постанови відповідає ст. 283, 284 КУпАП. Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, доведена та підтверджується наступними доказами. Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 070832 від 29.01.2023 року.

Рапортом працівника поліції, наявного в матеріалах справи,з якого вбачається, що під час патрулювання було виявлено гр. ОСОБА_5 , який повідомив про факт ДТП за участі транспортного засобу HONDA ACCORD, д.н.з НОМЕР_1 , який здійснив наїзд на припаркований т/з Hyundai Accent днз. НОМЕР_2 , на водія ОСОБА_1 складено адмінпротокол ААД 070830, притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за відсутність страхового полісу (а.с. 4). Відомостями, наявними в Єдиному державному реєстрі судових рішень, судом з`ясовано, що за фактом вказаного ДТП ОСОБА_1 постановою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 21 березня 2023 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, накладено на нього штраф в розмірі 850 грн., постанова набрала законної сили.

Суд апеляційної інстанції вивчивши матеріали справи погоджується з доводами суду першої інстанції, що у поліцейських були всі підстави вважати, що особа може перебувати у стані сп`яніння, оскільки ознаки зазначені у протоколі знайшли своє підтвердження у ході дослідження матеріалів справи.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що поліцейські належним чином роз`яснили і повідомили зміст та фабулу правопорушення, місце судового розгляду, що підтверджується відеозаписом долученим до матеріалів справи. Те, що особі не роз`яснили вимог ст. 268 КУпАП не може бути підставою для закриття провадження по справі за відсутності складу правопорушення, адже суддя, розглядаючи таку справу, самостійно роз`яснює особі усі передбачені законом та Конституцією права.

Суд апеляційної інстанції перевіривши мотиви з яких виходив суд першої інстанції, вважав їх частково належними, достатніми та доведеними допустимими доказами, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП України, оскільки він від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовилася.

При цьому судом також враховується, що невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, суд оцінює критично та вважає це способом захисту від складеного відносно нього адміністративного протоколу, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, так як її покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнів у суду та підтверджують вину ОСОБА_1 .. Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд не вбачає.

Апеляційний суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги в частині того, що судом першої інстанції помилково було ініційовано збір доказів винуватості ОСОБА_1 (а.с.11,12). Апеляційний суд вважає, що на судову установу не покладано обов`язків збирання доказів, у зв`язку з чим суд першої інстанції не мав права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. А тому зазначені докази підлягають виключенню з обвинувачення.

Але ж відповідно до матеріалів даної справи органом поліції долучено достатні докази, які в сукупності доводять вину ОСОБА_1 , а саме це протокол про вчинене адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції. Також з метою перевірки наданих доказів суд не позбавлений права перевірити відомості з ЄДРСР стосовно обставин які відображені в матеріалах даної справи. Так суд апеляційної інстанції вважав вірним, що судом першої інстанції в сукупності прийнято обставини встановлені в іншій справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за фактом вчинення адміністративних правопорушень тієї ж календарної дати, так як в сукупності протиправна поведінка ОСОБА_1 мала декілька складів адміністративних правопорушень, та що підтверджує винність останнього у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги, що відеозаписом не встановлено факту керування, апеляційний суд вважає такий довід в сукупності досліджуваних доказів, належним чином необґрунтованим, так як за матеріалами справи факт керування транспортним засобом HONDA ACCORD, д.н.з НОМЕР_1 підтверджується рапортом працівника поліції(а.с.4) протоколом судового засідання в суді першої інстанції від 15.08.2023 року (а.с.28) .

Довод апеляційної скарги, що поясненням наявних в матеріалах справі (а.с.16) спростовується факт керуванння ОСОБА_1 вищевказаним транспортним засобом є недопустими доказом та не заслуговує на його прийняття, по перше як за формою, так і як зо всією очевидністю спростований наявними в матеріалах справи доказами винності ОСОБА_1 ..

Суд апеляційної інстанції зазначає, що стороною захисту не під час судового засідання в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду, жодних клопотань стосовно допиту свідків, витребування доказів не заявлялось.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції визнає витребувані за ініціативою суду матеріали недопустимим доказом, але ж за наявності вищедосліджених доказів, вважає, що вірних висновків суду першої інстанції стосовно винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП , стороною захисту належними та допустимими доказами не спростовано.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зведенні до цитування клопотань наданих суду першої інстанції, але ж виходячи з його суб`єктивного ставлення до вирішення питання, щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та визнаються апеляційним судом такими, що направленні невизнання своєї вини ОСОБА_1 і не погодженням з законною позицією суду, що наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Яллох проти Німеччини» (Jalloh v. Germany), пункт 95, та рішення у справі «Биков проти Росії» [ВП] (Bykov v. Russia) [GC], заява № 4378/02, пункт 89, від 10 березня 2009 року завдання суду не полягає у визначенні того, чи можуть у принципі конкретні види доказів, наприклад отримані незаконно з точки зору національного законодавства, бути допустимими, та чи дійсно заявник був винним. Суд має вирішити питання, чи було провадження у справі справедливим у цілому, і в тому числі спосіб, у який були отримані докази (див. згадане рішення).

За таких обставин, суддя дійшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд зазначає, що формальний підхід до розгляду справи, із урахуванням категорії справи, може призвести не лише до підриву авторитету судової влади у суспільстві, а і до погодження можливості вчинення особами суспільно небезпечних діянь.

Будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів, що працівники поліції обмежували права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (зокрема на право надати пояснення), порушували свої службові обов`язки та порушували положення Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 або Конституцію чи закони України, ОСОБА_1 , суду не надано.

Суд виходить із того, що справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Стандарт доказування «вірогідність доказів» на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають учасники справи. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України). Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини. Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення. Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Суд наголошує, що для наявності складу такого адміністративного правопорушення достатнім є саме відмова особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння тощо. Вказане кореспондується із визначеним п. 2.5. Правил дорожнього руху обов`язком такої особи на вимогу поліцейського пройти вказаний огляд безумовно, і жодним чином не пов`язане із наявністю або відсутністю будь-яких зовнішніх ознак у водія.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Доводи викладені в апеляційній скарзі хоча і вказують на часткове порушення судом при розгляді справи вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак не обгрунтовують в повній мірі як це вплинуло на законність судового рішення та на наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 15.08.2023 року залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 15.08.2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 19 жовтня 2023 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький