Справа № 127/9601/23
Провадження № 3/127/2763/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Король О.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №117531 від 31.03.2023 року, того ж дня о 19 год. 05 хв. в м. Вінниці, вул. Грушева, 54 водій ОСОБА_1 керував ТЗ MERCEDES-BENZ 230D реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в КП ВОР «Соціотерапія» результат позитивний 0,99 проміле на безперервну відеозйомку портативного відео-реєстратора.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав та суду пояснив, що 31.03.2023 р. був на рибалці. Йому зателефонувала дочка ОСОБА_2 та сказала, що у неї не працює обігрівач салону, внаслідок чого потіють вікна в автомобілі MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 . ОСОБА_1 під`їхав на маршрутному таксі, оглянув запобіжники автомобіля, яким керувала дочка ОСОБА_3 , встановив причину поломки несправний запобіжник в системі електропроводки. Дочка поїхала за новим запобіжником, а ОСОБА_1 залишався в автомобілі. До нього під`їхали патрульні військовослужбовці і запитали, чому автомобіль зупинено в цьому місці. ОСОБА_1 пояснив причину поломки. Військовослужбовці обшукали автомобіль і викликали патрульну поліцію. Невдовзі повернулась дочка і побачила ОСОБА_1 , який стояв біля автомобіля, а поруч було троє осіб у військовій формі і поліцейський автомобіль. Через деякий час приїхали поліцейські на іншому автомобілі, які встановили в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння і запропонували проїхати до наркодиспансера. На що він погодився і в медичній установі було встановлено його перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_2 дала пояснення про те, батько того вечора автомобілем не керував. За кермом автомобіля MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була вона, інших осіб в автомобілі не було. В автомобілі перестав працювати обігрівач салону, потіло скло і було незручно їхати. ОСОБА_2 зателефонувала батькові, який в цей час знаходився на рибалці. Батько під`їхав на маршрутному таксі, оглянув електрозапобіжники, один з яких вийшов з ладу, а тому вона залишила батька в автомобілі, а сама поїхала за справним запобіжником. Допитана вдруге свідок дала показання про те, що коли повернулась на місце, де було залишено автомобіль, то побачила батька в оточенні трьох військовослужбовців, поруч стояв їхній поліцейський автомобіль, а пізніше приїхали поліцейські на іншому автомобілі, звинуватили батька в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і повезли його до наркодиспансера. Свідок ОСОБА_2 стверджує, що в той день автомобілем керувала лише вона, батько був у салоні автомобіля і на вулиці біля нього після того як водій зупинила автомобіль, вимкнула двигун і викликала батька, щоб полагодити обігрівач салону. Коли на виклик військовослужбовців приїхали поліцейські двигун автомобіля не працював, за кермом нікого не було, а ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_2 стояли на вулиці біля автомобіля. Весь цей час свідок була разом з батьком.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження в справі з таких підстав.

З пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , відеозапису з портативних відеореєстраторів встановлено, що ОСОБА_1 на момент приїзду інспекторів Управління патрульної поліції у Вінницькій області на виклик осіб у військовій формі о 19 год. 25 хв. в м. Вінниці, вул. Грушева, 54, не керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ 230D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а знаходився разом з дочкою ОСОБА_2 біля цього автомобіля. Тоді як в протоколі зазначено дату та час 31.03.2023 р. о 19 год. 05 хв., коли інспектори УПП у Вінницькій області були відсутні по вул. Грушевій, 54 у м. Вінниці.

Згідно з висновком №0423 від 31.03.2023 р. КНП Центр терапії залежностей «Соціотерапія» ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Порушено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому що поліцейським не було запроновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці стоянки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер.

Адже, відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Також в матеріалах справи відсутнє направлення поліцейського на огляд на стан алкогольного сп`яніння до КНП ЦТЗ «Соціотерапія», в якому мало б бути зазначено про ознаки сп`яніння.

Досліджуючи відеозапис, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 пояснив, що його посвідчення водія знаходиться в іншому автомобілі, який знаходився біля водойми, де він рибалив. До місця стоянки автомобіля транспортним засобом MERCEDES-BENZ 230D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на прохання дочки він приїхав на маршрутному таксі.

Дочка ОСОБА_1 пояснила, що MERCEDES-BENZ 230D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , це її автомобіль, яким вона керує, а батько має свій автомобіль. Вона ж із своєї сумки на задньому сидінні дістала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і пред`явила поліцейським.

Особи у військовій формі, які рухались на поліцейському автомобілі Рено Дастер, відомості про яких та їх рапорти в справі відсутні, повідомили інспекторів Управління патрульної поліції у Вінницькій області, які прибули пізніше на іншому поліцейському автомобілі, про те, що у них виникла підозра про нетверезий стан ОСОБА_1 з огляду на зовнішні ознаки та пляшку пива, яку вони знайшли в автомобілі MERCEDES-BENZ 230D, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Про зупинку цього автомобіля і керування ним ОСОБА_1 ці особи у військовій формі поліцейським по повідомили.

В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 дав пояснення : «Стояв, прогрівав двигун, не рухався».

Згідно з п. 2 Порядку направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі «стан сп`яніння»), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: а)запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення накладається на особу у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В матеріалах справи не міститься достатніх та допустимих доказів про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був зупинений поліцейськими під час керування транспортним засобом.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами поліції технічних засобів» включення відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення. Однак згідно із відезаписом, який міститься в матеріалах справи, відеозйомка починається з того моменту, коли ОСОБА_1 стоїть разом з дійсним водієм дочкою ОСОБА_2 біля багажника автомобіля MERCEDES-BENZ 230D, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, суд зазначає про таке.

Керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

З відеофіксації з бодікамер поліцейських встановлено те, що ОСОБА_1 знаходився біля автомобіля. навіть не в його салоні, який не рухався, двигун було вимкнено, реєстраційні документи на автомобіль знаходились в особистій сумці дочки ОСОБА_3 яка має право керування транспортними засобами.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) або керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Але для того, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в іншому випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), ставить під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення водія, який перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння.

У своєму рішенні від 15.03.2019 Верховний Суд у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а правоохоронці можуть зупиняти авто, лише коли є факт правопорушення.

У рапорті поліцейського від 31.03.2023 р. зазначено про те, що автопатрулем було виявлено ТЗ MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який порушив ПДР. Водієм даного транспортного засобу виявився ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу на те, що транспортний засіб був «виявлений», а не «зупинений».

Але цей транспортний засіб був виявлений, мабуть, тими трьома невідомими особами у військовій формі, що викликали інспекторів УПП у Вінницькій області, які і склали адміністративні матеріали.

«Транспортний засіб може бути зупинений», тобто до самої зупинки такий засіб мав знаходитись у русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли останній рухається. Коли ж особа перебуває за кермом транспортного засобу із навіть ввімкненим двигуном склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Чинне законодавство, в тому числі і Правила дорожнього руху не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до п.1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженнями і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.74 (далі за текстом Конвенція про дорожній рух) «Кожний транспортний засіб чи склад транспортних засобів, які знаходяться в русі, повинні мати водія».

В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 р. Верховного суду Касаційного адміністративного суду зазначено про те, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Тобто наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою для визначення особи як водія.

Пунктом 1.10 ПДР передбачено, що транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП відповідальності за цією нормою підлягають особи, які керують транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само особи, які керували транспортним засобом та які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок перевірки щодо стану сп`яніння на місці зупинки, передбачений ст. 266 КУпАП, відповідно до якої особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Постанова Верховного суду України від 10.07.2020 року. Справа № 420/647/19).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.03.2019 у справі №199/7360/17(2-а/199/252/17).

За загальним правилом не можуть братись до уваги докази, одержані із порушенням порядку, встановленого для їх отримання.

Відповідно до вимог п.2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, вимогу працівника поліції про проходження огляду на стан сп`яніння за місцем зупинки транспортного засобу можна вважати законною за сукупності таких умов:

здійснення особою керування транспортним засобом, тобто забезпечення шляхом впливу на системи управління транспортним засобом його руху;

зупинки транспортного засобу у встановленому статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» порядку і підставах, що, зокрема підстава зупинки у виді порушення ПДР України, має бути у встановленому порядку задокументовано;

наявність у водія ознак сп`яніння, що визначені пунктами 3, 4 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Матеріали справи не містять достатніх, належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом MERCEDES-BENZ 230D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ч. 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Керуючись принципом презумпції невинуватості, діючому в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягається до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд, тобто кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Керуючись положеннями ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суд виходить з того, що як і у кримінальному провадженні, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання належить вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.

Оцінюючи надані в справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному дослідженні, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ст. 247, 283, 284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , закрити в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя