Справа 229/6299/23
Номер провадження 3/229/3403/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Панова Т.Л., розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця смт. Білокоровичі, Житомирської області, зареєстрованного та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який служить командиром розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , військове звання капітан, за ч. 2 ст. 172-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

відповідно протоколу № 022 від 27 липня 2023р., склад адміністративного правопорушення полягає в такому: 09 липня 2023 р. встановлено, що солдат ОСОБА_2 02.05.2023 р. був виписаний з лікувального закладу Комунальне некомерційне підприємство "Клінічна лікарня швидкої допомоги" Дніпровської міської ради у м. Дніпро, де він перебував на стаціонарному лікуванні та направлений до військової частини НОМЕР_1 для оформлення направлення на проходження військово-лікарської комісії. Після виписки з лікувального закладу солдат ОСОБА_2 підлягав поверненню до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , а саме - до розвідувальної роти для подальшого проходження служби. Однак, починаючи з 03.05.2023 р. по теперішній час вказаний військовослужбовець до військової частини НОМЕР_1 або місця служби не прибув. 03.07.2023 капітан ОСОБА_1 направив запит від військової частини НОМЕР_1 до "Клінічна лікарня швидкої допомоги" Дніпровської міської ради у м. Дніпро щодо надання інформації про перебування ОСОБА_2 на лікуванні, станом на 27.07.2023 р. відповідь не отримано.

Отже, з 03.05.2023 р. по 03.07.2023 р. капітан ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою не вжив належних своєчасних заходів щодо встановлення місцезнаходження військовослужбовця, забезпечення його повернення до військової частини НОМЕР_1 , а також не було здійснено своєчасну доповідь про вказаний факт командуванню військової частини НОМЕР_1 , що позбавило його можливості своєчасно вжити заходи щодо припинення вчинення вказаним військовослужбовцем кримінального правопорушення (ст. 407 КК України) та повідомити про цей факт уповноважені правоохоронні органи, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-16 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні, пояснив суду, що вину у скоєному правопорушенні не визнає, вважає відсутніми подію та склад адміністративного правопорушення, зазначив, що обов`язки передбачені посадою, яку він обіймає, щодо контролю за особовим складом розвідувальної роти він не порушував, в телефонному режимі зв`язувався із солдатом ОСОБА_2 та його родиною, але той відмовився повертатися до місця служби. ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі пп 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Положеннями ч.2 ст.7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Дослідивши матеріали, які надійшли до суду, суд приходить до висновку, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з таких підстав.

Статтею 256 КУпАП визначено форму та основні елементи змісту протоколу. В ньому повинні бути зазначені, зокрема, місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Диспозиція ч. 2 ст. 172-16 є бланкетною, нею передбачено відповідальність за бездіяльність військової влади, а саме за умисне невжиття заходів щодо припинення злочину, що вчиняється підлеглим, або не направлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків, вчинене в умовах особливого періоду.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується прямою формою вини військової службової особи, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 9 КУпАП).

В обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення суду надано протокол про адміністративне правопорушення №022 від 27.07.2023 р., матеріалами щодо службового розслідування за фактом неприбуття на службу без поважних причин з лікувального закладу закладу солдатом ОСОБА_2 .

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_1 з 03 травня 2023 р. по 03 липня 2023 р. внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків не вжив своєчасних заходів щодо встановлення місцезнаходження салдата ОСОБА_2 , забезпечення його повернення до військової частини НОМЕР_1 , а також не доповів командуванню, що позбавило його можливості своєчасно вжити заходів щодо припинення вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення (ст. 407 КК України) та повідомити про цей факт уповноважені правоохоронні органи.

Однак особа, яка склала протокол не конкретизувала, які саме своєчасні заходи мав вчинити ОСОБА_1 .

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. (ст. 10 КУпАП)

Проте в змісті протоколу не зазначенопро умисел ОСОБА_1 , щодо невжиття своєчасних заходів щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_2 .

При цьому в протоколі ОСОБА_1 зазначає, що протягом травня-червня 2023 він був залучений до проведення інтенсивних штурмових дій, тому не мав можливості вчасно та якісно проконтролювати ведення обліку особового складу розвідувальної роти.

Ці доводи матеріалами справи не спростовуються, що свідчить про відсутність прямого умислу в діях ОСОБА_1 .

Виходячи з наведеного, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення №022 від 27.07.2023 р., не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 172-16 КУпАП.

Враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом у справі про адміністративне правопорушення, протокол у такому вигляді не може вважатись допустимим доказом по справі.

При цьому, суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, (рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зі змісту акту службового розслідування за фактом неприбуття на службу без поважних причин з лікувального закладу солдатом ОСОБА_2 п. 9.2.1 розділу 9 вбачається, що заступнику командира роти з морально-психологічного забезпечення розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 доручено направити копію акту та матеріалів службового розслідування за фактом неприбуття на службу без поважних причин солдата ОСОБА_2 на адресу відповідного органу досудового розслідування для надання правової оцінки викладених в них обставин та фактів, про те матеріали справи не містять доказів, що про таке правопорушення було внесено відомості до ЄРДР.

Інших належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 , правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-16 КУпАП посадовою особою не надано.

Отже, посадовою особою при складанні протоколу у відношенні ОСОБА_1 не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження об"єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення визначеного ч. 2 ст. 172-16 КУпАП.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договорами», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявні в матеріалах справи докази не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП, відтак провадження у справі підлягає закриттю згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.172-16,221,245,247-249,284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 172-16 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 294 КУпАП, до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т.Л. Панова