Справа № 454/278/23 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 33/811/1199/23 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Попелишин Тетяни Миколаївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Попелишин Тетяни Миколаївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 8 серпня 2023 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 18 січня 2023 року, о 21:12год., в м. Великі Мости по вул. Львівській, 28 Червоноградського району, Львівської області в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, керував мотоциклом марки «Спарк» з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від проходження огляду на стан алкогольного сп`янінні відмовився.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Попелишин Т.М., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та направити матеріали справи на новий судовий розгляд.

Вважає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог процесуального права та не відповідає вимогам ст. 283-284 КУпАП.

Наголошує, що ОСОБА_1 не порушував жодних правил дорожнього руху, працівниками поліції був зупинений безпідставно, повідомляв, що не вживав жодних алкогольних напоїв, оскільки є особою похилого віку та має проблеми із здоров`ям.

Вважає, що дії працівників поліції були упередженими та незаконними, а ознаки алкогольного сп`яніння не відповідають дійсності, окрім того поліцейські не надали можливості водієві надати письмові пояснення, а місцевим судом не враховано його вік та стан здоров`я, майнове становище. ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання.

Зазначає, що він повідомляв суд про не можливість прибуття в судове засідання завчасно, проте судом було розглянуто справу без участі сторони захисту, внаслідок чого порушено право на захист.

Повідомляє, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, не є належним доказом, оскільки не є безперервним та не містить всіх обставин події.

Заслухавши, виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що така апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №475044 від 18 січня 2023 року (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом мотоцикл «Spark» д.н.з. б/н, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАД №775511 від 18 січня 2023 року (а.с. 9) відповідно до якої, водія ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.9В ПДР України (штраф водій сплатив 3 лютого 2023 року);

- інформацією з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), відповідно до якого у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4), згідно із яким у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), запропоновано пройти огляд у «Червоноградській міській лікарні»;

- рапортом сержанта поліції О. Антош (а.с. 5), відповідно до якого під час патрулювання було виявлено незареєстрований транспортний засіб, водієм якого був ОСОБА_1 , під час опитування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, нестійка хода), запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, від якого водій відмовився;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено в судовому засіданні, де зафіксовано опитування водія ОСОБА_1 , який зазначав, що під час руху мотоцикла в нього випав мішок, під час опитування у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події та в медичному закладі, від проходження огляду водій відмовився, зазначав, що не вживав алкоголю, його відсторонено від керування транспортним засобом, повідомлено, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аргументи апелянта, що ОСОБА_1 не порушував жодних правил дорожнього руху, працівниками поліції був зупинений безпідставно, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пунктом 2.9 В ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівниками поліції зупинено водія ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що він порушив ПДР України, а саме, керував транспортним засобом без номерних знаків.

Покликання апелянта на те, що дії працівників поліції були упередженими та незаконними, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису події, жодного упередженого ставлення в працівників поліції до ОСОБА_1 не було, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 256 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції, що не вживав жодних алкогольних напоїв, оскільки є особою похилого віку та має проблеми із здоров`ям, не беруться до уваги апеляційного суду, оскільки, як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, водій не виявляв бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, окрім того працівники поліції повідомили водієві, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, на що він відповів: «що він офіційно не вживав алкоголю та не хоче проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння».

Покликання адвоката на те, що поліцейські не надали можливості водієві надати письмові пояснення, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №475044 від 18 січня 2023 року (а.с. 1), ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення, про що зроблена відповідна відмітка у протоколі, окрім того також відмовився підписувати даний протокол.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

За таких обставин, суд вважає доводи апелянта щодо безперервності відеофіксації неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм з фіксацією обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №475044 від 18 січня 2023 року (а.с. 1), а саме опитування водія та пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та його відмову водія від проходження такого огляду.

Твердження апелянта про те, що місцевим судом порушено право на захист ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу та апеляційний суд не вбачає підставою для скасування оскаржуваного рішення, адже порушене право на захист останнього відновлене шляхом подачі апеляційної скарги й створення апеляційним судом умов для можливості надання ним своїх пояснень, зауважень, користування послугами адвоката та участі в судовому засіданні, окрім того апеляційний суд зазначає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності залучив адвоката для участі в суді першої та апеляційної інстанції (адвоката Попелишин Т.М.), яка представляла його інтереси, подавала клопотання, заперечення та приймала участь в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України»(Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Окрім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що адвокатом не було долучено підтверджуючих даних, щодо поважності причин відкладення розгляду справи.

Що стосується характеризуючи даних ОСОБА_1 , а саме, що він є особою похилого віку, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 23, 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Разом із тим, санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено безальтернативне покарання у виді накладення штрафу на водія у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Попелишин Т.М., є необґрунтованими, у зв`язку з чим її апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Сокальського районного суду Львівської області від 08 серпня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу його адвоката Попелишин Тетяни Миколаївни- без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.