Єдиний унікальний номер №333/2400/23
Провадження № 3/333/1364/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Піх Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Гудіна І.В., захисника особи відносно, якої складено адміністративний протокол ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

Водій ОСОБА_2 08.03.2023 о 16 год. 00 хв., рухаючись по вул. Новокузнецька, 36б, у м. Запоріжжі, керував автомобілем HYUNDAI SONATA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням технічного приладу Drager Alcotest 6820, тест №1836, результат 1,42 проміле, чим порушив п. 2.9-а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст.130 КУпАП.

В письмових поясненнях так і в судовому засіданні захисник Білоус С.А., зазначив, що

передусім сторона захисту звертає увагу суду на тому, що вину ОСОБА_2 , який притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведено.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

З положень ч. 3 ст. 266 КУпАП вбачається, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У той же час, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 надав згоду на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, що підтверджується відеозаписом з портативних відеореєстраторів поліцейських.

При цьому згідно з відеозаписом поліцейських, після проведення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою «Alcotest Drager 6820», ОСОБА_2 не погодився з його результатами. Так, на 06:35 відеозапису о 16:07:24 на питання поліцейського «Ви згодні з результатом?» ОСОБА_2 чітко відповідає «Не згоден.»

У той же час відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відтак, на виконання вимог ч. З ст. 266 КУпАП та п. 7 Розділу І Інструкції огляд мав бути проведений в закладах охорони здоров`я, перелік яких затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Водночас, згідно з відеозаписом з портативних відеореєстраторів поліцейських вбачається, що після незгоди ОСОБА_2 з результатами огляду, він також відмовився і на пропозицію працівників поліції пройти огляд в закладі охорони здоров я. Так, на 06:39 відеозапису о 16:07:29 на питання поліцейського «Поїдемо в мед заклад тогда, к лікарю-наркологу?» ОСОБА_2 чітко відповідає «Ні, я не поїду». - «Ви відмовляєтесь?» - «Так, я відмовляюсь».

При цьому, згідно з п. 6 Розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду, закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, у діях ОСОБА_2 вбачається порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Незважаючи на викладене, у порушення ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 7 Розділу 1.

Інструкції та п. 6 Розділу X Інструкції 2 працівники поліції помилково прийшли до висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (п. 2.9а ПДР) не дивлячись на те, що ОСОБА_2 висловив незгоду з результатами огляду на місці зупинки та відмовився пройти огляд у закладі охорони здоров`я (п. 2.5 ПДР).

Таке формулювання суті адміністративного правопорушення, створює умови для двозначності тлумачення складу адміністративного правопорушення та не дає можливості правильно визначити об`єктивну сторону правопорушення, за яке особа притягується до адміністративної відповідальності

Отже, після незгоди з результатами огляду на місці зупинки, всупереч встановленому порядку, стан алкогольного сп`яніння не був зафіксований у медичному закладі. У зв`язку і викладеним, огляд працівником поліції на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням ч. 3 ст. 266 КУпАП, а тому, відповідно до частини 5 цієї статті, такий огляд є недійсним, а вважати з боку водія порушення вимог п. 2.9а ПДР за таких обставин, немає підстав.

Окрім того, в протоколі не зазначено згоду чи незгоду водія з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів, згоду чи незгоду на проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Так, згідно з п.2.5.Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, об`єктивна сторона ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за «керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння» (п. 2.9. а Правил дорожнього руху України) або «відмову особи пройти відповідний огляд» (п. 2.5. Правил дорожнього руху України).

Таким чином, з урахуванням незгоди з результатом огляду на місці та відмовою пройти огляд в медичному закладі, на думку захисту очевидно, що в діях ОСОБА_2 вбачається порушення п. 2.5 ПДР України щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а тому в його діях відсутнє порушення п. 2.9а ПДР України.

Матеріали справи складені виключно щодо відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка у вину йому не ставиться, а суд не вправі виходити за межі пред`явленого обвинувачення, враховуючи відсутність у справі належних і допустимих доказів такому, істотне порушення процедури проходження огляду на стан сп`яніння щодо останнього та недійсність проведеного огляду в силу вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Водночас звертаю увагу суду на формулювання інкримінованого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, вказаного в протоколі серії ААД № 409719 від 08.03.2023. Так, у вказаному формулюванні відсутня обов`язкова ознака адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, у вигляді повторності. Фактично в протоколі серії ААД № 409719 від 08.03.2023 ОСОБА_2 інкриміновано скоєння порушення, відповідальність за яке, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До того ж, у доданих до протоколу матеріалах справи відсутні будь-які постанови (рішення) про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що набрали законної сили, які були б підставою для складання протоколу відносно нього за ч. 2 ст. 130 КУпАП. При цьому, у протоколі в графі «До протоколу додаються:» будь-яких постанов (рішень) також не зазначено.

У той же час, Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

З цього слідує, що суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у постанові про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; перекваліфіковувати дії, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Отже, відповідно до викладеного, суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин, викладених в протоколі.

Враховуючи зазначені обставини, вину ОСОБА_2 , який притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведено.

Таким чином, в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення обставини якого викладені у протоколі, тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Крім того, в матеріалах даної справи відсутні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, у тому числі й факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом.

Дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, настає адміністративна відповідальність.

Відповідно до частини 2 статті 130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно вимог пункту п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порушення цих вимог та керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння містить склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП.

Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і на яку законом передбачено адміністративна відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначено положеннями статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція).

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до пунктів 6 та 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцію, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання статті 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: згаданим Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем в закладі охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 12 Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У пункті 4 розділу I Інструкції № 1452/735 перелічені такі ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Суд зауважує, що принцип верховенства права вимагає врахування соціального контексту, в якому застосовується правова норма, а також реальних суспільних відносин, що склалися.

Судом встановлено, що згідно з матеріалами адміністративної справи та доказами, досліджених в судовому засіданні вина ОСОБА_2 підтверджена:

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №409719 від 08.03.2023, підписаному особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, з поясненнями, відповідно до якого ОСОБА_2 у зазначений час керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння;

- направленням ОСОБА_2 на огляд до КНП «ОКЗНПД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 08.03.2023, у якому зазначено, що у ОСОБА_2 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушення координації рухів, огляд проводився за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest Drager» 6820, тест №1836, результат 1,42 проміле.

- відеозаписом з відеокамер №470509 та №474150, долученим до матеріалів справи, зі змісту якого об`єктивно вбачається, що автомобіль патрульної поліції наздоганяє автомобіль HYUNDAI SONATA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з включеними проблисковими сигналами, після зупинки автомобіля з нього виходить ОСОБА_2 . Під час спілкування, поліцейський виявив, що ОСОБА_2 має ознаки алкогольного сп`яніння. Запропонував пройти тест. ОСОБА_2 погодився та пройшов тест. Після проходження та роз`яснення поліцейським ОСОБА_2 , що якщо останній не згоден з результатами спеціального технічного приладу «Alcotest Drager» 6820, він має можливість пройти огляд в спеціальному медичному закладі у лікаря нарколога, однак ОСОБА_2 відмовився.

Стосовно аргументів сторони захисту щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_2 , а саме за п. 2.5, а не за п. 2.9а ПДР України, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Таким чином, за буквальним змістом ст. 266 КУпАП, встановленим порядком огляду водія на стан алкогольного сп`яніння є пропозиція поліцейського пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів.

При цьому, закон оперує правовими категоріями «відмова від огляду» та «незгода (на застосування спеціального технічного засобу або з його результатами)», які є різними видами вольових актів та тягнуть різні правові наслідки.

Як встановлено судом водій ОСОБА_2 спочатку погодився та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest Drager» 6820, а вже після оприлюднення результату та пропозиції поліцейського пройти огляд в медичному закладі відмовився проходити огляд в медичному закладі, не вказавши з чим він не погоджується.

Частина 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди з результатами спеціальних технічних засобів огляд водія проводиться в закладах охорони здоров`я. Дана норма надає право поліцейському протягом двох годин доставити водія за його згодою до закладу охорони здоров`я, але а ж ніяк не породжує обов`язок у поліцейського складання протоколу за порушення ОСОБА_2 п. 2.5 Правил дорожнього руху.

У даній справі жоден з досліджених у справі доказів не містить даних, що водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в цілому, а висловлював саме незгоду з результатами спеціального технічного засобу.

За таких обставин, працівником поліції вірно кваліфіковані дії порушника за п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року.

Таким чином, у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм проведення огляду водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, а посилання водія ОСОБА_2 та його захисника на порушення такого порядку є безпідставними.

Стосовно аргументів сторони захисту щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_2 , а саме: відсутня обов`язкова ознака адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, у вигляді повторності, суд зазначає наступне.

Статтею 256 КУпАП, яка визначає зміст протоколу про адміністративне правопорушення, містить обов`язковий реквізит - суть адміністративного правопорушення.

У той же час, ст. 283 КУпАП, яка визначає зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, вказує, що постанова повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Компаративне та телеологічне тлумачення вказаних приписів закону свідчить, що правові категорії «суть адміністративного правопорушення» та «опис обставин, установлених під час розгляду справи» є різними та залежать від стадії провадження.

Суб`єкт складання протоколу на стадії його оформлення зазначає у ньому суть, під якою слід розуміти короткий опис діяння порушника та формує доказову базу обвинувачення.

Тоді як суд, синтезуючи доказову базу по справі та відтворюючі картину події правопорушення, у своїй постанові викладає детальний опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Відповідно, не можна тлумачити більш детальний, ніж суть правопорушення, опис судом обставин та юридичних фактів, з якими закон пов`язує настання адміністративної відповідальності, як вихід за межі висунутого обвинувачення.

Органом публічної влади ОСОБА_2 висунуте обвинувачення у порушенні вимог пункту 2.9а Правил дорожнього руху та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та саме в межах цього обвинувачення, яке судом не перекваліфіковується, встановлюються та описуються у постанові важливі обставини та юридичні факти.

Таким чином, суд приходить до висновку, що факт проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння може встановлюватися не лише протоколом, але й іншими доказами, а відомості, зазначені у протоколі, можуть бути спростовані або, навпаки, підтверджені іншими доказами.

У зв`язку з наведеним, у суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини дійсно мали місце, а виявлені порушення не вплинули на порушення фундаментальних прав ОСОБА_2 , тому суд вважає, що судове провадження щодо нього було повним, всебічним, справедливим, із оцінкою всіх аргументів захисту. Висновок щодо його винуватості, на переконання суду, не залишає місця сумнівам.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії правопорушника суд кваліфікує за частиною 2 статті 130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини. Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_2 , суд не вбачає.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполучення Королівства», особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.

Тому суд, враховуючи характер і обставини вчиненого правопорушення та особу правопорушника суддя вважає, що ОСОБА_2 необхідно призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється Законом.

Керуючись ст.ст. 130, 276-284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень (Отримувач: ГУК у Зап.обл/Запорізька обл/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (IBAN): UA0008001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок (Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (тел. адм. подат.), Номер рахунку (IBAN): UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) .

Строк пред`явлення постанови до виконання до 31.01.2024.

На постанову суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду впродовж десяти днів з моменту проголошення постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Суддя Ю.Р. Піх