Номер провадження: 33/813/1584/23
Головуючий у першій інстанції Непорада О. М.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Журавльов О.Г., за участі - секретаря судового засідання - Бойко В.В., представника Одеської митниці Кептене Д.А., представника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Ткаченко О.В., розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника Одеської митниці - Бурчо І. на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.07.2023, відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, приватного підприємця, паспорт громадянина України для виїзду закордон № НОМЕР_1 , виданий 25.10.2016 року, органом 4813, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України, закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.07.2023 року закрито провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 483 МК України на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучену протоколом про порушення митних правил №0054/50000/23 валюту повернуто ОСОБА_2 або уповноваженій ним особі.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил вбачається, що 22.01.2023 о 14 годині 30 хвилин в пункт пропуску «Староказаче-Тудора» митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці по смузі руху «зелений коридор» прибув легковий автомобіль марки «NISSAN-PATHFINDER», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_3 під керуванням громадянина України ОСОБА_2 .

Вказаний громадянин обрав форму проходження митного контролю «зелений коридор», чим своїми діями заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари, не підлягають письмовому декларуванню.

В ході проведення митного огляду автомобіля у громадянина ОСОБА_2 виявлено валюту, а саме НОМЕР_4 російських рублів, які були розміщені в речах (шкарпетках), завернуті в поліетиленовий пакет, що знаходився під заднім пасажирським сидінням автомобіля.

Частиною 3 ст. 197 МК України встановлено, що переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про валюту і валютні операції».

Згідно Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі що дорівнює або перевищує еквівалент 10000 євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За курсом Національного банку України в перерахунку на євро кількість валюти складає 33329,33 євро.

За таких обставин д ії ОСОБА_2 посадовою особою Одеської митниці кваліфіковано за ч. 1 ст. 483 МК України як дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України валюти в еквіваленті 33329, 33 євро з приховуванням від митного контролю та у відношенні ОСОБА_2 складено протокол про порушення митних правил №0054/50000/23 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

На дану постанову представник Одеської митниці Бурчо І. подала апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення відповідно до санкції зазначеної статті.

Доводи обґрунтовує тим, що виявлена валюта в сумі 2 500 000 російських рублів не була заявлена громадянином України ОСОБА_2 при усному опитуванні, не була письмово записана до митної декларації та переміщувалась ним через митний кордон України з приховуванням від митного контролю у спосіб, що утруднює її виявлення.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 зазначив, що вся валюта, яка переміщувалась громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в пункті пропуску була усно задекларована цими громадянами та доказів того, що ОСОБА_2 переміщував валюту з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) матеріали справи не містять.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.07.2023 року залишити без змін.

В суді апеляційної інстанції, представник Одеської митниці - Кептене Д.А., уточнивши вимоги апеляційної скарги та просив накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення в розмірі 13777 Євро.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника Одеської митниці Кептене Д.А., який підтримав доводи уточненої апеляційної скарги, представника ОСОБА_2 Ткаченко О.В., який заперечував проти її задоволення, прихожу до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП - апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 458 МК України встановлено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

З аналізу вказаних правових норм статей 486 та 487 МК України, а також статей 2, 9, 11 КУпАП підставою для визнання особи винною в порушенні митних правил, як різновиду адміністративного правопорушення, є встановлення у вчиненому нею діянні всіх ознак складу такого правопорушення, в тому числі ознак суб`єктивної та об`єктивної сторони складу правопорушення.

Усі вказані елементи складу адміністративного правопорушення є неподільним цілим. Наявність цих елементів обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння, як адміністративного проступку. Якщо хоча б один з них відсутній, або не відповідає вимогам, що передбачені відповідною статтею глави 68 МК України, вказане діяння не є порушенням митних правил.

При цьому наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 491 МК України підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

За змістом положень ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 483 МК України настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» роз`яснено, що не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 22.01.2023 о 14 годині 30 хвилин в пункт пропуску «Староказаче-Тудора» митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці по смузі руху «зелений коридор» прибув легковий автомобіль марки «NISSAN-PATHFINDER», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Україна, VIN № НОМЕР_3 , під керуванням громадянина України ОСОБА_2 . В зазначеному автомобілі у якості пасажира перетинав митний кордон України громадянин України ОСОБА_4 , що підтверджується листом Одеської митниці від 24.02.2023 №7.10-5/20-06/8.19/3128 та витягом з електронного журналу отриманими на адвокатський запит.

Зазначені громадяни переміщували через митний кордон України 2500000 російських рублів, що перевищує еквівалент 10000 євро. Вказана валюта знаходилась в салоні автомобіля під заднім сидінням.

Письмовими поясненнями громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , підтверджується, що 1770000 російських рублів (еквівалент 24045,02 Євро) належить ОСОБА_5 , 730000 російських рублів (еквівалент 9732,16 євро) належить ОСОБА_2 . Про точну кількість валюти та місце її знаходження громадяни повідомили (усно задекларували) в пункті пропуску представнику митниці.

Статтею 483 МК України надано вичерпаний перелік ознак, за якими має кваліфікуватися дане правопорушення.

Так, відповідно до ст. 483 МК України переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю вважається:

- переміщення з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів;

- переміщення шляхом надання одним товарам вигляду інших;

- переміщення шляхом поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості.

Згідно з п. 53 ст. 4 МК України спеціально виготовлене сховище (тайник) - сховище, виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані з цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо.

Під час вирішення справи суд першої інстанції обґрунтовано вказав на відсутність жодних доказів того, що валюта переміщувалась ОСОБА_2 в салоні автомобіля з застосуванням спеціально виготовлених сховищ (тайників).

При цьому суд, повно оцінивши надані сторонами докази у справі, дійшов правомірного висновку про те, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 усвідомлював протиправний характер своїх дій чи бездіяльності, передбачав її шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків.

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи та надавши зібраним доказам правову оцінку, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 не вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Разом з цим, апеляційний суд зауважує, що 05.07.2023 Конституційним Судом України у справі №3-46/2022 було ухвалено рішення, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац другий частини першої статті 483 МК України, що унеможливлює притягнення до відповідальності осіб за дії (або) бездіяльність, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Абзац другий частини першої статті 483 МК України втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення, але з 05.07.2023 вказана норма вже є неконституційною.

Відповідно до абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 №15-рп/2000, справа № 1-31/2000, системне тлумачення нормативних положень у контексті Конституції України свідчать, що рішення Конституційного Суду України, незалежно від того, визначено в них порядок і строки їх виконання чи ні, є обов`язковими до виконання на всій території України. Органи державної владі, органи Автономной Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові та службові особи, громадяни та їх об`єднання, іноземці, особи без громадянства повинні утримуватись від застосування чи виконання правових актів або їх положень, визнаних неконституційними.

В абзаці шостому пункту 4 мотивувальної частини вказаного Рішення вказано, що «додаткове визначення у рішеннях, висновках Конституційного Суду України порядку їх виконання не скасовує і не підміняє загальної обов`язковості їх виконання. Незалежно від того, наявні чи відсутні в Рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи, щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнане неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність».

Отже якщо рішення вступає через 6 місяців то суди, як і інші державні органи повинні вже утримуватись від прийняття завідомо неконституційного рішення.

Відповідно до положень п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП - за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 7, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника Одеської митниціБурчо І. - залишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.07.2023 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 483 МК України, закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов