Справа № 282/1181/23
Провадження № 3/282/552/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 р.

смт.Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Носач В.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого водієм ТОВ «Транс Агро»,-

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №396074 від 06 жовтня 2023 року зазначено, що 06 жовтня 2023 року о 11 год. 25 хв. в с.Старий Любар по вул. Семена Палія водій керував транспортним засобом VOLKSVAGEN TOURAN д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6810. Результат тесту 1.05 проміле. Номер тесту 622 від 06.10.2023, із результатом тесту гр. ОСОБА_2 згідний, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак подав до суду заяву, з якої слідує, що вину в вчиненому він не визнає, так як не керував транспортним засобом, розгляд справи просив провести за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, відеозапис із відеокамери патрульного поліцейського, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним беззаперечним доказом у справі, а викладені в ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП додано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД №396074 від 06.10.2023;

- копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №364316 від 06.10.2023 ;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- результат тесту №622 від 06.10.2023;

- диск з відеозаписами з нагрудного відео реєстратора.

Надаючи оцінку, як доказу, відеозапису, суд зазначає наступне.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №396074 за ч.1 ст.130 КУпАП України.

Правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є правопорушенням, пов`язаним з порушенням Правил дорожнього руху.

Склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Подія правопорушення пов`язана з відбуттям певного явища, тобто факту правопорушення. Така подія може бути обумовлена як усвідомленими діяннями, так і не залежати від волі і бажання особи.

Водночас відсутність факту правопорушення автоматично означає і відсутність складу правопорушення.

В даному випадку, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП є керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Тобто, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування особи в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п.27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

КАС/ВС в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами (Постанова ВС у справі №686/11314/17).

Суд зауважує, що при дослідженні в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, що міститься на диску встановлено, що запис не містить фіксації факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. На відеозапису, який долучений до матеріалів справи, не зафіксовано а ні обставин зупинки транспортного засобу під керуванням водієм ОСОБА_1 , а ні факт того, що цей транспортний засіб рухався. З відеозапису, який долучений до матеріалів вбачається, що працівник поліції підійшов до транспортного засобу біля якого стояв ОСОБА_1 , однак факт зупинки та керування даним транспортним засобом технічними засобами не зафіксовано.

Орім того, суд не може визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі сері БАД №564316 від 06.10.1023, належним та допустимим доказом, оскільки на даний час постанова знаходиться в стані оскарження, на підтвердження чого ОСОБА_1 долучено копію позовної заяви та копію ухвали Любарського районного суду Житомирської області від 16.10.2023 по справі №282/1193/23.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Частина 1 ст.7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України правопорушник не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а відповідно до ч.3 цієї ж статті, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості не підтверджуються доказами у справі, а протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 245, 247, 251, 252, 266, 268, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого вказаною статтею.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.М. Носач