26 жовтня 2023 року Єдиний унікальний № 501/4334/23 Провадження № 3/501/1825/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 жовтня 2023 року м. Чорноморськ

Суддя Іллічівського міського суду Одеської області Тордія Е.Н.,

розглянувши адміністративний матеріал якій надійшов з ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області № 501/4334/23 (3/501/1825/23 )у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, роз`яснені права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 63 Конституції України,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , 03 жовтня 2023 року о 14:30 годині за місцем свого проживання АДРЕСА_1 у,вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: голосно кричала на дитину, принижувала, вдарила долонею дитину по обличчю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Позиція учасників судового процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що в неї троє дітей, свої обов`язки щодо виховання та утримання дітей вона виконує в повному обсязі. Відносно відношень з дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначила що донька зі школи повернулась після того як 2,5 години її шукали , вдома була проведена виховна бесіда, дійсно застосувала ремінь. Вона робить все можливе для виховання доньки. Зазначила ,що ніяких синців у доньки на обличчі не було оскільки вдарила ременем по сідницям. Просила це врахувати при винесені рішення.

Мотивувальна частина та застосовані правові норми.

Суд дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно п. 3, п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З аналізу вищевказаної норми вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що при його складанні можливість настання чи настання шкоди, яка була чи могла бути завдана дітям встановлена не була.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до норм ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи фактичні дані, які наявні в матеріалах справи, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме вчинення домашнього насильства фізичного характеру, оскільки обставини, які встановлені під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, не вказують на насильство по відношенню до малолітньої дитини з боку матері, оскільки під час розгляду справи не встановлено умислу ОСОБА_1 на умисне заподіяння дитині фізичного насильства Дії матері по відношенню до доньки, викладені у адміністративних матеріалах свідчать про те, що такі дії ОСОБА_1 не були вчинені з метою здійснення фізичного насильства щодо ОСОБА_2 , а з метою виховання дитини.

Щодо заподіяння дитині насильства психологічного характеру, то суд зазначає, що адміністративний матеріал не містить об`єктивних доказів умисного вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, передбаченого ч. 1ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, у формі будь-яких діянь психологічного характеру, що включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення своєї малолітньої доньки, що викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди її психічному здоров`ю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Висновки суду.

Враховуючи викладене, провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, ч. 1 ст. 173-2, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Іллічівський міський суд Одеської області.

Суддя