Справа №575/482/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Семенова О. С.
Номер провадження 33/816/522/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 30 травня 2023 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

мешканця

АДРЕСА_1 , працюючого

трактористом в ПСП «Добробут»

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. 00 коп.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 грн.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Великописарівського районного суду Сумської області від 30 травня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за те, що 28 травня 2023 року о 08 годині 00 хвилин перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою по АДРЕСА_1 , повторно протягом року, вчинив сімейне насильство відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 , яке виражалося в умисних діях психологічного характеру, а саме переслідував останню, погрожував їй та виклав фото інтимного характеру в мережу Фейсбук.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 30 травня 2023 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, відсутні показання свідків, інші документи, які б вказували на вчинення ним дій, які зазначені у вказаному адмінпротоколі та містять ознаки правопорушення, визначені диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Апелянт вказує на те, судом взято до уваги лише заява та пояснення ОСОБА_2 про його начеб то неправомірні дії по відношенню до неї, які на думку апелянта є надуманими, без жодного доказу їх вчинення, протокол складений лише зі слів потерпілої ОСОБА_2 .

Також, ОСОБА_1 вказує на те, що сам лише факт переписки з невідомого та невстановленого в судовому засіданні номеру телефона не містить складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Апелянт вказує на те, що працівниками поліції не здобуто та не надано суду доказів вчинення ним правопорушення, оскільки, протокол про адміністративне правопорушення та пояснення потерпілої не є достатніми та допустимими доказами, що підтверджують факт вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення.

Крім того, як зазначає апелянт, протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про те, які саме діяння він вчинив, що складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпіла ОСОБА_3 , які є належним чином повідомленими про дату і час розгляду апеляційної скарги, про що свідчать наявні в справі поштові рекомендовані повідомлення, не з`явились.

Клопотань про відкладення від учасників не надходило, за таких обставин, оскільки, в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_3 , що узгоджується з ч.6 ст.294 КУпАП.

Тому, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 7ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Що стосується висновків суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи.

При цьому суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обґрунтовувати свої висновки суддя може лише на тих доказах, які він безпосередньо досліджував у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи суддею суду першої інстанції вищезазначені вимоги закону дотримані не були, про що вірно вказує апелянт в поданій апеляційній скарзі.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що визнаючи ОСОБА_1 винним за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, суддя суду першої інстанції зазначив, які саме докази були при цьому враховані, які обставини свідчать про наявність в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 30 травня 2023 року серія ВАВ№ 867793, постанова Великописарівського районного суду Сумської області від 14 жовтня 2022 року, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170,00 грн, фото копії переписки, письмові пояснення ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 .

При цьому, як вбачається зі змісту ж зазначеної постанови, у судовому засіданні не доведено допустимими доказами, що саме ОСОБА_1 виклав в мережу Фейсбук фото інтимного характеру потерпілої.

Диспозиція ч.2 ст. 173-2 КУпАП визначає, що вчинення насильства в сім`ї, - умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 2 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.2 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно із п. 3 ч. 1 статті 1Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 867793 від 30 травня 2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП вбачається, що останній по АДРЕСА_1 , вчинив сімейне насильство відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 , яке виражалося в умисних діях психологічного характеру, а саме переслідував останню, погрожував їй та виклав фото інтимного характеру в мережу Фейсбук. При цьому, у вказаному протоколі інформація про можливих свідків зазначених подій відсутня.

До вказаного протоколу про адміністративне правопорушення додано рапорт помічника чергового Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Кравченка П.О., з якого вбачається, що 29 травня 2023 року о 16 год. 20 хв. зі служби 102 надійшло повідомлення від заявника ОСОБА_4 (тел. НОМЕР_1 ) про те, що 29 травня 2023 року за адресою: по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме - погрожував переслідувати.

На обґрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП матеріали справи містять заяву ОСОБА_2 на основі якої і було складено вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення, при цьому, як від ОСОБА_1 , так і від ОСОБА_2 були відібрані письмові пояснення.

У своїх поясненнях ОСОБА_2 вказувала, що протягом останніх 8 років вона мешкала разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_1 , однак, через постійні ревнощі та погрози їхні стосунки стали нестерпними і вона переїхала від нього на іншу квартиру. Близько місяця назад під час останнього із конфліктів з ОСОБА_1 , як зазначає потерпіла, вона загубила свій мобільний телефон та з того моменту на її сторінці соціальній мережі «Фейсбук» останній почав писати різні нісенітниці.

ОСОБА_2 зазначала що ОСОБА_1 веде з нею переписку, вимагає зустрічі з нею, погрожує її та виставляє соціальній мережі «Фейсбук» фото інтимного характеру.

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_2 , остання не заперечую факт існуючих конфліктів із співмешканцем ОСОБА_1 .

У свою чергу, в письмових поясненнях ОСОБА_1 підтвердив, що він дійсно проживає за вказаною ним адресою та протягом останній 7-8 років він проживав з ОСОБА_2 як співмешканці, при цьому, вели спільний побут. Однак, 16 грудня 2023 року об 11-30 год. після його повернення додому він побачив, що його співмешкашки ОСОБА_2 не було вдома, також не було і її речей, а тому він намагався зателефонувати їй, однак, ніхто не брав слухавки. ОСОБА_1 зазначив, що свою співмешканку ОСОБА_2 він не переслідував, не погрожував та не викладав її фото інтимного характеру.

Разом з тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки, в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого психологічного насильства відносно ОСОБА_2 , а й про можливість завдання чи завдання внаслідок цього шкоди її психічному здоров`ю.

При цьому будь яких доказів того, що ОСОБА_1 домашнє насильство відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

А оскільки жодних доказів, з врахуванням яких можливо було б дійти висновку, що ОСОБА_1 вчинив саме домашнє насильство, матеріали даної справи не містять, а протоколу та письмових пояснень ОСОБА_2 , в даному випадку, для такого висновку недостатньо, а тому, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення вважати такою, що доведена матеріалами справи, підстави відсутні, про що вірно вказує апелянт в поданій апеляційній скарзі.

На вищезазначені обставини суддя суду першої інстанції уваги не звернув та не надав їм належної правової оцінки, внаслідок чого постановив рішення, яке не можна вважати законним, а тому, доводи апеляційної скарги про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження по справі за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Великописарівського районного суду Сумської області від 30 травня 2023 року відносно ОСОБА_1 скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а провадження у справі закрити, на підставі п.1 ст. 247, п. 3 ч.1 ст. 284 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.