ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/8417/23

Провадження № 33/4820/471/23

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Смірнова В.В., за участю секретаря судового засідання Степанюка А.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Бабаскіна К.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , курсанта Харківського національного університету внутрішніх справ,

було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..122-5 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. з конфіскацією спеціального світлового сигнального пристрою,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..122-5 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. з конфіскацією спеціального світлового сигнального пристрою.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 29 березня 2023 р. о 16 год. 24 хв. на 277 км. автодороги М-30 «Стрий - Ізварне» (блокпост «Давидківці») керував автомобілем "Volkswagen", номерний знак НОМЕР_1 , із встановленим на ньому в порушення п. 32.2 «а» Правил дорожнього руху та п. 1 постанови КМУ від 22.03.2017 № 176 «Питання використання спеціальних звукових та світлових сигнальних пристроїв на транспортних засобах» без дозволу, виданого уповноваженим органом Міністерства внутрішніх справ (без узгодження з територіальним органом з надання сервісних послуг МВС), спеціальним світловим сигнальним пристроєм синього та червоного кольору.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, захисник Бабаскін К.С. подав до суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою та винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, тому просить її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2023 року, мотивуючи тим, що в судовому засіданні під час винесення оскаржуваної постанови суду ні ОСОБА_1 , ні його адвокат присутні не були, про наявність постанови захисник дізнався 29 червня 2023 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень, після чого 04.07.2023 року на електронну адресу Хмельницького апеляційного суду була подана першочергова апеляційна скарга. 11.07.2023 року матеріали адміністративної справи ОСОБА_1 надійшли до Хмельницького апеляційного суду. Однак, подану в межах строку на оскарження апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд не прийняв до розгляду та повернув назад захиснику постановою Хмельницького апеляційного суду від 13.07.2023 року. Відтак, відразу прийнято рішення про подачу апеляційної скарги повторно. В свою чергу, повторна апеляційна скарга разом із клопотанням про поновлення строку подається на наступний день після ознайомлена зі змістом постанови про повернення апеляційної скарги - 18.07.2023 року. Таким чином, 10-ти денний строк на оскарження постанови суду першої інстанції від 26.06.2023 р. з кінцевої дати на подання апеляційної скарги - 06.07.2023 р. до дати подання апеляційної скарги повторно - 18.07.2023 р. пропущено із поважних причин, оскільки учасники процесу користувалися своїми процесуальними правами на оскарження без будь яких зловживань, а строк від 06.07.2023 р. пропущено через безпідставне повернення апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити захиснику Бабаскіну К.С. строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2023 р.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Однак, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення незаконного рішення, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

При цьому, обов`язок доведення наявності в діях особи складу правопорушення, передбаченого певною статтею КУпАП покладається на осіб, які уповноважені складати протоколи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП підтверджується в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 146817 від 29.03.2023 р., однак, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом, в якому містяться фактичні дані про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення, однак може визнаватись джерелом доказів у справі лише за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 146817 від 29.03.2023 р., ОСОБА_1 29 березня 2023 р. о 16 год. 24 хв. на 277 км. автодороги М-30 «Стрий - Ізварне» (блокпост «Давидківці») керував автомобілем "Volkswagen", номерний знак НОМЕР_1 , із встановленим на ньому в порушення п. 32.2 «а» Правил дорожнього руху та п. 1 постанови КМУ від 22.03.2017 № 176 «Питання використання спеціальних звукових та світлових сигнальних пристроїв на транспортних засобах» без дозволу, виданого уповноваженим органом Міністерства внутрішніх справ (без узгодження з територіальним органом з надання сервісних послуг МВС), спеціальним світловим сигнальним пристроєм синього та червоного кольору, за що передбачена відповідальність за ст. 122-5 КУпАП.

Стаття 122-5 КУпАП передбачає відповідальність за порушення вимог законодавства щодо встановлення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Згідно з положеннями «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 р., при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому, серед іншого, зазначається суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

13.04.2023 року, суд, повертаючи матеріали для дооформлення звернув увагу на невірність кваліфікації правопорушення, а саме невірність визначення пункту ПДР України, за порушення якого, передбачена відповідальність статтею 122-5 КУпАП.

В протоколі вказано, що ОСОБА_1 порушив пункт правил 32.2. (а) ПДР України. Відповідно до цього пункту Правил: з територіальними органами з надання сервісних послуг МВС узгоджуються:

а) технічні вимоги, конструкція та встановлення на транспортних засобах спеціальних звукових і світлових сигнальних пристроїв -(крім встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, на механічних транспортних засобах дорожньо-експлуатаційної служби, на транспортних засобах спеціального, спеціалізованого призначення та на транспортних засобах із розпізнавальним знаком Діти), світлових покажчиків та розпізнавальних знаків автомобілів аварійної служби, а також нанесення білих смуг під нахилом на зовнішніх бокових поверхнях транспортних засобів.

Не узгодження із органами МВС питання встановлення на транспортних засобах спеціальних пристроїв не утворює склад адмінправопорушення, передбаченого статтею 122-5 КУпАП, оскільки за цією статтею визначено відповідальність виключно за порушення вимог законодавства щодо встановлення і використання, а не за питання узгодження з органами сервісних послуг МВС на транспортному засобі спеціальних звукових і світлових сигнальних пристроїв.

Суть правопорушення у протоколі повинна викладатись у відповідності до диспозиції відповідної статті КУпАП, оскільки протокол відіграє значення для встановлення вини особи, і суд самостійно не має права змінювати суть правопорушення, у якому особа обвинувачується.

Диспозиція статті 122-5 КУпАП, передбачає відповідальність за встановлення і використання спеціальних приладів.

Відтак, матеріалами справи «поза розумним сумнівом» повинно було бути доведено:

1. Факт встановлення спеціальних світлових сигнальних пристроїв.

2. Факт використання на транспортному засобі спеціальних світлових сигнальних пристроїв.

3. Факт того, що пристрої, які були встановлені на транспортному засобі та використовувалися особою, в дійсності є спеціальними світловими сигнальними пристроями, а не звичайними декоративними або допоміжними елементами салону автомобіля.

Відповідно кожна із цих складових, є невід`ємною частиною від складу адміністративного правопорушення, що становить собою порушення вимог статті 122-5 КУпАП та повинна грунтуватись на беззаперечних доказах та доводити, що саме особа, на яку склали протокол і встановила саме сигнальні спеціальні пристрої та використовувала їх.

Крім того, саме встановлення пристроїв без їх використання не породжують порушення вимог статті 122- 5 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні дані проте, що ОСОБА_1 керував авто із встановленими спеціальними світловими пристроями та використовував їх.

Більше того, в протоколі не вказується про те, що ОСОБА_1 використовував такі спеціальні пристрої, де така дія як "використання" є невід`ємною частиною складової складу адміністративного правопорушення за статтею 122-5 КУпАП.

У своїх поясненнях, що були додані до протоколу та містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 вказує, що пристрої, які поліцейські розцінили як спеціальний світлові сигналі пристрої, були елементами декору салону, без можливості їх використання.

Відтак, суд першої інстанції був позбавлений можливості встановити наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 122-5 КУпАП, оскільки докази зібрані у матеріалах справи, не підтверджують протиправне діяння з боку ОСОБА_1 .

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах Малофеєва проти Росії, Карєлін проти Росії у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін (оскільки фактично суд перебирає на себе не властиву йому функцію обвинувачення), у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суд позбавлений можливості вийти за межі обвинувачення, а в протоколі не зазначено вірного нормативно-правового акту, який встановлює правові підстави відповідальності, та який було кваліфіковано ОСОБА_1 , дії останнього судом апеляційної інстанції не можуть бути кваліфіковані за ст. 122-5 КУпАП.

Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляд справи Конвенцію про захист прав і основоположних свобод і протоколів до неї, та практику Європейського суду з прав людини і Європейської комісії з прав людини, як джерело права

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-5 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника Бабаскіна К.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Бабаскіна К.С. задовольнити.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..122-5 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. з конфіскацією спеціального світлового сигнального пристрою - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Вікторія СМІРНОВА