Справа № 185/6097/23
Провадження № 3/185/2562/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2023 року м.Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Шаповалова І.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 028800 складеного 20 квітня 2023 року, що 20 березня 20__ року, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Опель Інсігнія д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.9 (а) Правила дорожнього руху.

ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення, відповідно до яких просив розглянути справу про адміністративне правопорушення за його відсутності, не визнав свою провину у вчинення зазначеного адміністративного правопорушення, та пояснив, що у вказаний в протоколі час він дійсно перебував біля свого авто в гаражному кооперативі «Шахтар». Разом з тим зауважив, що у зазначений час він не був учасником дорожнього руху, та не керував своїм авто. В свою чергу, працівники поліції, що підійшли до нього, стали закидати йому вчинення адміністративного правопорушення, якого він не вчиняв, стали висувати не передбачені законом вимоги й т.і. Також вказав, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за його присутності не складався, будь-яких пояснень від нього з цього приводу працівники поліції не відбирали, вказані документи йому на підпис не надавали та з ними не ознайомлювали, пояснення у нього не відбирались, про той факт, що він із вечора 19.03.2023 по 20.03.2023 перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не заперечував.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши та зіставивши їх між собою та в своїй сукупності, приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути закрита за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП за таких підстав.

Так, згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В контексті вимог, зазначених у ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити усі відомості з детальним викладенням обставин, що стосуються правопорушення, з метою повного відображення фактів учиненого порушення.

Проте, при складанні протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення правоохоронним органом не дотримано зазначених положень закону, а також положень ст.258 КУпАП.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містить посилання на те, що останній, 20 березня (без зазначення року), о 10:08 год. по вул.Будівельна, 8 в районі гаражного кооперативу «Шахтар» в м.Павлограді, керував автомобілем Опель Інсігнія д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння.

Натомість, ОСОБА_1 категорично заперечував факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при цьому позиція особи, що притягається до адміністративної відповідальності, щодо своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, порушення його процесуальних прав та певних, визначених Законом процедур, заслуговує на увагу, з огляду на таке.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не підписаний особою, відносно якої протокол було складено, до того ж протокол про адміністративне правопорушення складено лише 20 квітня 2023 року.

Суд критично ставиться до наданого до матеріалів справи про адімінстративне правопорушення рапорту інспектора Носенко І.В., оскільки протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 028800 складений 20 квітня 2023 року зовсім іншою посадовою особою.

Крім того, правопорушник, як це передбачено у ч.3 ст.256 КУпАП, має право подати пояснення і зауваження, щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Разом з тим, протокол відносно ОСОБА_1 не містить ніяких додатків з цього приводу, а в матеріалах справи відсутні інші будь-які данні, які б могли б свідчити про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, а в разі своєї можливої відмови скористуватися своїми правами щодо ознайомлення з протоколом, його відмова була належним чином засвідчена двома свідками.

Наведене вище стосується й дій посадової особи відділу поліції, щодо роз`яснення ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення його прав та обов`язків, передбачених як Конституцією України так і ст.268 КУпАП, та за наявності відмови особи ознайомитися зі своїми правами та обов`язками також посвідчити таку відмову належним чином, за участю двох свідків.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, також можна віднести той факт, що в останнього не було вилучено посвідчення водія, хоча цим же протоколом встановлено, що особу ОСОБА_1 було встановлено саме за посвідченням водія.

Також до протоколу про адміністративне правопорушення серед іншого не долучено відеозапис фіксації адміністративного правопорушення, що закидається ОСОБА_1 .

З огляду на зазначені обставини, взагалі неможливо дійти висновку, чи дійсно ОСОБА_1 , як особі, що притягається до адміністративної відповідальності роз`яснювалися його права і обов`язки, та чи був він присутнім під час складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, у відповідності до загальних положень «ІНСТРУКЦІЇ

про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», п. 6 зазначених положень передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п.7 тієї ж Інструкції визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Також, зазначеною Інструкцією, а саме. п 6 та п.12 Розділу II передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків; а у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Однак, зміст протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 свідчить про те, що посадова особа, яка фіксувала у протоколі про адміністративне правопорушення перебування вказаного водія у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом, не дотрималася визначеної законом процедури під час складання зазначених документів.

Відповідно до ст.22 вказаної Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Відтак, дії посадової особи правоохоронного органу, що склала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не відповідали вимогам зазначеної вище Інструкції, та КУпАП, оскільки фіксування вказаного факту відбувалося із зазначеними вище порушеннями.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів, як про це зазначено в ч. 2ст. 251 КУпАП, покладається саме на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Тобто суддя, суд у відповідності до ст. 252 КУпАП лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), суд не має права змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин вважаю, що досліджені в судовому засіданні докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не доводять той факт, що ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення, яке закидається останньому та взагалі керував транспортним засобом, та порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно приписів ч. 3ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки справа про адміністративне правопорушення не містить належних доказів, які б підтверджували наявність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, відповідно провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга, не була подана протягом десяти днів.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І. С. Шаповалова