ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/546/23 Справа № 710/876/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Щербак О. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шполянського райсуду Черкаської обл. від 28.08.2023 р., якою ОСОБА_1 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Ук-

раїни, не працює, проживає

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 536,8 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 18.06.2023 о 17:56 год. в с. Лебедин по вул. Центральна Звенигородського р-ну Черкаської обл. водій ОСОБА_1 керував скутером Yamaha без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адмінправопорушення. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що він переміщував несправний мопед по узбіччю проїжджої частини за допомогою фізичної сили. Натомість, згідно з рапортом від 18.06.2023 р. наявним в матеріалах справи, зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що о 18:06 по вул. Центральна с. Лебедин працівниками поліції зупинено водія ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, дії поліцейських зафіксовані на відеозаписах нагрудних камер. Вважає, що поліцейські діяли з грубими порушеннями чинного законодавства, оскільки вони не зупиняли його, не проінформували про конкретну причину запинки транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки, що є неприйнятним та тягне за собою неприпустимість всіх наступних доказів, однак суд першої інстанції вказані обставини не взяті до уваги, а докази отримані внаслідок зупинки визнано належними та допустимими. На відеозапису і в протоколі про адмінправопорушення зазначено час 17:56, а працівники поліції стверджують що факт керування стався о 18:09, однак такі твердження не знаходять свого вияву. На відеозапису не зафіксовано пересування мопеду з включеним двигуном, як це зазначив суд першої інстанції. Наголошує на тому, що мопед був несправним та він котив його, а не керував ним. Крім того, працівники поліції не відсторонили його від керування, що ще раз підтверджує те, що транспортний засіб був виведений з ладу, що унеможливлювало керування мопедом. Крім того, тимчасове затримання транспортного засобу не було здійснено, що також доводить його несправність та технічну неможливість переміщатися в просторі, сам себе не вважав водієм та на підставі чого відмовився від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Вважає, що не керував транспортним засобом, а тому не є водієм і у працівників поліції не було підстав вважати його водієм.

20.10.2023 р. електронною поштою до суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Вивчивши матеріали адмінсправи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254 - 256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 18.06.2023 о 17:56 год. в с. Лебедин по вул. Центральна Звенигородського р-ну Черкаської обл. водій ОСОБА_1 керував скутером Yamaha з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 309817 від 18.06.2022 р. ( а. пр. 1), який складено уповноваженою посадовою особою поліції та містить всі необхідні відомості та обставини вчинення правопорушення, сумніви чи зауваження до його змісту відсутні.

Суд першої інстанції ретельно дослідив матеріали справи, які надійшли від поліції, вислухав пояснення правопорушника та дійшов до висновку, що під час складання протоколу та проведення відеозапису скоєного ОСОБА_1 правопорушення, не було допущено порушень вимог нормативних актів. З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

З наявного в матеріалах справи про адмінправопорушення відеозапису з нагрудних відео-камер, який долучений до протоколу працівниками поліції, зафіксовані дії, які передували до складання протоколу про адмінправопорушення (а. пр. 6.) та складання протоколу про адмінправопорушення. На відеозапису видно, що ОСОБА_1 перебуває на сидінні скутеру, спочатку їде штовхаючи його ногами, потім веде скутер котючі руками. Поліцейські його догнали, зупинили, останній почав їм пояснювати про несправний мопед, про відсутність в нього посвідчення водія, загублене свідоцтво реєстрації мопеду, а також відмовився від огляду на стан сп`яніння, від підпису в протоколі.

Категоричне не визнання ОСОБА_1 своєї вини суд першої інстанції обґрунтовано розцінив як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки обставини, які викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факту керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та не звільнять його від відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Перелік превентивних заходів, які може (а не зобов`язана) застосовувати поліція, передбачений ч. 1 ст. 31 вказаного Закону, зокрема це застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Застосування органами поліції відеозаписуючих пристроїв є обов`язковим під час проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, як того вимагає ч. 2 ст. 266 КУпАП, а у разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, не заслуговують на увагу, оскільки у транспортному засобі закінчилося пальне, що чутно з відеозапису подій, і це унеможливлювало виконання цих дій.

П. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання вказаного пункту ПДР України, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тобто, виконання названого пункту ПДР України є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адмінвідповідальність.

Доводи ОСОБА_1 наведені в апеляційній скарзі про те, що транспортний засіб - електричний скутер не належить до механічних транспортних засобів, що виключає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими.

Згідно ПДР України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 р. (зі змінами), мопед - це двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 см3 або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння настає у разі прояву такої відмови водієм не обов`язково лише механічного транспортного засобу, як помилково зазначав ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі, а просто водія транспортного засобу, яким є й мопед, яким керував ОСОБА_1 .

Враховуючи, що ОСОБА_1 керуючи мопедом рухався по дорозі, він був учасником дорожнього руху, як правильно зазначив суд першої інстанції з посиланням на п. 4.2. ПДР України, а тому зобов`язаний керуватись ПДР України, зокрема виконувати і вимоги п. 2.5 ПДР України.

Оскільки наявними в матеріалах справи доказами доводиться, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та на вимогу поліцейського відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, його обґрунтовано та на законних підставах притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тому, безпідставними апеляційний суд вважає доводи скарги про те, що дії працівника поліції були з порушенням порядку та інструкцій направлення водіїв транспортних засобів на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме що ОСОБА_1 керував скутером Yamaha з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для то-го, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього у зв`язку з порушеннями норм матеріального і процесуального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону.

При накладенні адмінстягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП та наклав стягнення у межах, встановлених КУпАП.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Шполянського райсуду Черкаської обл. від 28.08.2023 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.