Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Базалицького Р.В. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 7 червня 2023 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 07.06.2023 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без вилучення транспортного засобу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Цією ж постановою з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Як встановив суд, 20 травня 2023 року об 11 годині 43 хвилини ОСОБА_1 на просп. Рокосовського, 4 в м. Києві керував автомобілем "Daewoo" д/н НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1 "а" Правил дорожнього руху, що вчинив повторно протягом року.

В апеляційній скарзі захисник Базалицький Р.В. зазначає про порушення судом норм процесуального права, що виразилося в розгляді справи за відсутності ОСОБА_1 , який про дату, час і місце судового засідання повідомлений не був, і це є безумовною підставою для скасування постанови.

Також посилається на постанову Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 524/1284/17 і стверджує, що відеозапис неможна вважати належним і допустимим доказом, оскільки при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення працівник поліції не вказав технічний засіб, яким зроблений цей відеозапис, а запис у графі протоколу "Свідки та потерпілі" б/к НОМЕР_3 , 473818 не є зазначенням технічного засобу, його марки та серійного номера.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення, то в ньому не вказаний пункт Правил дорожнього руху, який порушений ОСОБА_1 . Згідно з п.7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. У той же час, суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі, а також самостійно відшукувати докази винуватості особі, адже, діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У протоколі не вказується рапорт працівника поліції як додаток, у зв`язку з чим рапорт також не може бути належним доказом.

Крім того, у протоколі вказано про повторне протягом року вчинення ОСОБА_1 правопорушення і містяться відомості про постанову ЕАР 644685 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП. Проте в цій постанові в графі "серія та номер посвідчення водія" вказано посвідчення водія НОМЕР_4 , а суть порушення, що водій, керуючи ТЗ, порушив вимогу дорожнього знаку 5.11 та не мав права керувати вказаним ТЗ, що кваліфіковано за ч.2 ст.126 КУпАП.

Звертає увагу і на те, що ОСОБА_1 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України перебуває на військовій службі і є учасником бойових дій, що є підставою для звільнення його від сплати судового збору.

З огляду та положення ст.62 Конституції України, згідно з якою обвинувачення особи не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, захисник просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, а у разі, якщо суд апеляційної інстанції не знайде для цього підстав, змінити стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на інший.

Крім того, захисник подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді, поважність причин пропуску якого мотивує тим, що ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи сповіщений не був, участь у розгляді справи не брав і копія постанови, як це передбачено ст.285 КУпАП, йому не вручалась і не висилалась. Копію постанови ОСОБА_1 отримав 23.06.2023, звернувшись безпосередньо до суду, що підтверджується його заявою про ознайомлення зі справою.

До апеляційного суду ОСОБА_1 і захисник Базалицький Р.В., які повідомлялись про дату, час і місце судового засідання, двічі не з`явилися, а тому згідно з ч.6 ст.294 КУпАП їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання та апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подана захисником 03.07.2023, тобто з пропуском встановленого законом строку. Справу розглянуто під час відсутності ОСОБА_1 , в ній відсутні відомості про його сповіщення про місце і час судового засідання, і копія постанови протягом трьох днів після закінчення розгляду справи, як це передбачено ч.1 ст.285 КУпАП, йому не вручалась і не висилалась. Зі справою та, відповідно, прийнятим рішенням ОСОБА_1 ознайомився безпосередньо в суді 23.06.2023, що підтверджується надписами на його заяві (а.с.8). За таких обставин, а також, враховуючи, що після ознайомлення зі справою апеляційна скарга була подана без невиправданої затримки, строк оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в:

- протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено раніше, і містяться письмові пояснення, в яких порушник власноручно вказав, що керував транспортним засобом, не маючи відповідного права, оскільки є військовослужбовцем і не має можливості та часу отримати посвідчення водія;

- копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР № 6446852 від 23.01.2023, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, і в якій вказано, що ОСОБА_1 порушив вимогу дорожнього знаку 5.11 і керував транспортним засобом, не маючи права керувати ним;

- записі портативного відеореєстратора поліцейського.

Оскільки вказані докази узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Згідно з ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.2772 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Як зазначалося раніше, у справі відсутні відомості про своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, оскільки немає даних про вручення йому повістки, копія якої наявна. Проте вказана обставина не є передбаченою законом, зокрема, ст.247 КУпАП підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі.

Аргументи, які, за твердженням захисника, ОСОБА_1 хотів навести в суді першої інстанції, останній мав можливість висловити в суді апеляційної інстанції. Проте ні захисник, ні порушник в судове засідання не прибули, що свідчить про те, що доводи про порушення прав є суто формальними.

Що стосується запису портативного відереєстратора поліцейського, то в протоколі про адміністративне правопорушення вказаний ідентифікаційний номер відеореєстратора, який збігається з номером на відеозаписі.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутні визначення належності та допустимості доказів. Разом з тим, за такими визначеннями, які містяться у Кримінальному процесуальному кодексі України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджуть існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, а допустимим визнається доказ, отриманий у порядку, встановленому законом.

Відеозапис підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, подальше його спілкування з поліцейськими та обставини оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що свідчить про його належність. У той же час, не зазначення у протоколі марки відеореєстратора ні в якому разі не свідчить про те, що цей запис отриманий не у порядку, встановленому законом.

Дійсно, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, який пункт Правил дорожнього руху порушив ОСОБА_1 І, як слушно вказує захисник, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Цей недолік протоколу виправлений рапортом працівника поліції, яка склала протокол, в якому вона просить вважати, що ОСОБА_1 порушив п.2.1 "а" Правил дорожнього руху. При цьому доводи захисника, що рапорт не може бути належним доказом, адже не вказаний як додаток до протоколу, є його суб`єктивним розумінням критерію належності доказу, про що вказано раніше в цій постанові.

Формальними є і посилання на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не справі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі, а також самостійно відшукувати докази винуватості особі, адже, діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Жодних доводів, які б свідчили про наявність таких обставин захисник в апеляційній скарзі не наводить.

В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР № 6446852 від 23.01.2023 в графі "серія та номер посвідчення водія або назва, серія та номер документа, що посвідчує особу" вказано - посвідчення водія НОМЕР_4 , що є помилковим, оскільки це номер військового квитка ОСОБА_1 , який є документом, що посвідчує особу. До того ж сам ОСОБА_1 ніколи не заперечував, що не отримував посвідчення водія.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає вимогам ст.33 КУпАП, оскільки є найбільш м`яким.

Також суд правильно стягнув судовий збір з ОСОБА_1 на підставі ст.1, п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" у зв`язку з накладенням на нього адміністративного стягнення, а згідно з п.13 ч.1 ст.5 цього Закону від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, якою ця справа не являється.

Таким чином постанова судді місцевого суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику Базалицькому Роману Валерійовичу строк апеляційного оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 7 червня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Базалицького Романа Валерійовича залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 7 червня 2023 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 /двох тисяч чотирьохсот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 /сорок тисяч вісімсот/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 /п`ять/ років без вилучення транспортного засобу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн