ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №638/2331/23 Головуючий І інстанції Семіряд І.В.
Провадження № 33/818/840/23 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Мацегори О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу захисника Петренко О.В. на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 травня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, 13.03.2023 о 17:00 годині у м. Харкові по пр. Перемоги, 70-б водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Форд Транзіт", державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Петренко О.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження, викликати та допитати свідків та постанову судді скасувати як необґрунтовану та незаконну, таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП .

В обґрунтування клопотання про поновлення строку захисник посилається на те, що вперше апеляційну скаргу було подано в строк, однак ухвалою ХАС від 26.06.2023 року апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку з тим, що до апеляційної скарги не було долучено витяг з договору про надання правової допомоги та після усунення недоліків повторно була подана апеляційна скаргу

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що захисником до суду подавалось клопотання про виклик прокурора в судове засідання, а також суд з власної ініціативи викликав свідків, що свідчить про упередженість суду.

Вказує, що з відеозапису не вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, оскільки на відеозапису чітко вбачається, що працівники поліції підійшли до автомобіля, який перебував в нерухомому стані та ОСОБА_1 на відеозаписі постійно повторює, що він не рухався та перебував у нерухомому автомобілі. Також з відеозапису вбачається, що працівниками поліції було здійснено примус та фізичну силу, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 був забій голови та садна, ушиби. Внаслідок таких дій було подано скаргу на дії правоохоронних органів. Крім того, працівниками поліції було порушено право ОСОБА_1 на захист та не дозволено викликати адвоката.

Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вірно зазначено адресу місця правопорушення. Також з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медичному закладі, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Мотиви суду

Враховуючи, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження про поважність причин пропуску строку не спростовуються матеріалами справи, токлопотання підлягає задоволенню.

До початку судового розгляду захисник Петренко О.В. подала до апеляційного суду клопотання в якому просить розглянути апеляційну скаргу без її участі та без участі ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення, дані вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом виконані. Висновки про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд обґрунтував низкою доказів, яким дана відповідна оцінка в постанові.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, судовим розглядом встановлено 13.03.2023 о 17:00 годині у м. Харкові по пр. Перемоги, 70-б водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Форд Транзіт", державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився

Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 окрім протоколу, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом надано належної оцінки, а саме:

- оглянутими відомостями відеозапису із нагрудної камери інспектора патрульної поліції, які беззаперечно доводять зазначені в протоколі подію та обставини правопорушення з боку водія ОСОБА_1 ;

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.03.2023 року, відповідно до якого огляд не проводився оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які кожний окремо зазначили, що 13.03.2023 року у їх присутності водій автомобіля марки "Форд Транзіт", державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер, а також у медичному закладі.

- поясненнями свідка ОСОБА_6 , наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, про те, що 13.03.2023 року його було запрошено співробітниками поліції у якості свідка при оформленні адміністративного матеріалу за ознаками ст. 130 КУпАП. У його присутності водій автомобіля марки "Форд Транзіт", державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер, а також у медичному закладі. У ОСОБА_1 зовнішньо були в наявності явні ознаки сп`яніння, так як він хитався, погано тримався на ногах, від нього відчувався запах алкоголю, при цьому він вів себе зухвало.

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_7 , відповідно до яких о 17:00 години 13.03.2023 року вона переходила дорогу на зупинці «Шкільна» у м. Харкові по пішохідному переходу і побачила автомобіль марки "Форд Транзіт", державний номер НОМЕР_1 , який ледве не скоїв ДТП на пішохідному переході, за кермом якого знаходився чоловік на вигляд 35-40 років, з дуже короткою зачіскою. Після декількох хвилин побачила водія та співробітників поліції біля транспортного засобу за адресою м. Харків, пр. Перемоги, 76, водій нахабно себе поводив та мав явні ознаки алкогольного сп`яніння.

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_8 від 13.03.2023 року, які вона підтвердила в судовому засіданні суду першої інстанції про те, що 13.03.2023 року приблизно біля 17:00 години вона від`їхала на своєму автомобілі від супермаркету «Клас» та побачила автомобіль марки "Форд Транзіт", яким керував раніше їй незнайомий ОСОБА_1 , якого вона добре розгледіла, та окрім якого в автомобілі інших осіб не було. Автомобілем ОСОБА_1 керував невпевнено, було таке враження, що він засинає за кермом. Автомобіль виляло по проїзній частині дороги, він ледь не наїхав на її автомобіль. Водій автомобіля марки "Форд Транзіт" грубо порушував ПДР України, створював аварійну обстановку на дорозі, а тому вона зателефонувала «102» та викликала поліцію. Через деякий час отримала повідомлення від «102», їй повідомили, що авто розшукано, вона під`їхала до місця зупинки автомобіля марки "Форд Транзіт", біля якого перебував водій ОСОБА_1 та співробітники поліції. ОСОБА_1 поводив себе агресивно, постійно кричав, погрожував співробітникам поліції, у нього була хитка хода та явні ознаки сп`яніння. Свідок також зазначила, що коли вона їхала, то водія автомобіля марки "Форд Транзіт" дуже добре роздивилась, це дійсно був ОСОБА_1 , оскільки вона рухалась біля його автомобіля на протязі достатнього часу.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Перевіряючи доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем, то апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки як убачається з матеріалів справи та з відомостей наданого працівниками поліції відеозапису, то працівники поліції отримали виклик про порушення ПДР України водієм автомобіля «Форд Транзіт», днз НОМЕР_1 та під час відпрацювання вказаного орієнтування було виявлено вказаний автомобіль, за кермом якого знаходився ОСОБА_1 та було опитано свідків, а саме заявників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які вказали на вищевказаного водія, що саме він керував автомобілем.

Крім того, з відеозапису, наданого працівниками поліції вбачається, що працівники поліції підійшли до автомобіля «Форд Транзіт», днз НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , інших осіб поряд з ним не перебувало. В подальшому працівники поліції роз`яснили йому, що був виклик у зв`язку з тим, що водій, який керує автомобілем, перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 заперечував, що керував автомобілем, однак в процесі розмови коли працівники поліції вдруге пояснили йому, що є свідки, які можуть підтвердити, що він керував автомобілем та ледве не збив людину на пішохідному переході, ОСОБА_1 пояснив, що він їхав спокійно, прямо по дорозі (диск №1 відео 471154 час 17:23), а також коли працівники поліції пояснювали ОСОБА_1 , що вони приїхали на виклик у зв`язку з тим, що водій ледве не збив людину на пішохідному переході, ОСОБА_1 заперечив зазначене та пояснив, що він нікого не збивав, спокійно їхав додому спати та пояснив, що він заїхав та став спокійно на зупинку (диск №1 відео 471154 час 17:35)

Крім того, з відеозапису вбачається, що в процесі спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції до них підійшла свідок ОСОБА_8 та на запитання працівника поліції повідомила, що саме ОСОБА_1 бачила за кермом автомобіля «Форд Транзіт» (диск №1 відео 471154 час 17:34)

За таких обставин, суд апеляційної інстанції ставиться критично до доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та розцінює їх як обраний спосіб захисту та спробу уникнути від відповідальності, оскільки керування ОСОБА_1 автомобілем підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_8 . ОСОБА_7 , в яких кожна окремо зазначали, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем та створював аварійну ситуацію на дорозі, а також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 особисто пояснював, що керуючи автомобілем їхав спокійно та нікого не чіпав. За таких обставин, заперечення апелянтом факту керування транспортним засобом при обставинах, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, є безпідставні.

Апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції відеозапис поліцейського обґрунтовано прийнятий як належний та допустимий доказ.

Оцінюючи доводи захисника щодо порушення права ОСОБА_1 на захист у зв`язку з тим, що працівники поліції не дозволяли йому викликати адвоката є необґрунтованими, оскільки як вбачається з відеозапису ОСОБА_1 наголошував, що буде викликати адвоката, на що поліцейський йому повідомив, щоб він дзвонив адвокату, однак ОСОБА_1 почав кидатись на працівників поліції та не здійснив дзвінок, а також в подальшому вбачається, що ОСОБА_1 тримав в руках телефон, однак дзвінків до адвоката не робив, лише пояснюючи, що буде викликати адвоката

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було забезпечено реалізацію права ОСОБА_1 на захист, оскільки в розгляді справи приймав участь його захисник. Чинне законодавство не передбачає чітких гарантій участі захисника під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та збирання відповідних доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та він не відмовлявся від такого огляду, є безпідставними, оскільки відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння зафіксована на нагрудну камеру поліцейських, відповідно до вимог статті 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Відеозапис долучено до протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, поліцейськими було залучено свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в присутності яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру Драгер та в закладі охорони здоров`я.

З огляду на викладені обставини, на момент зупинки та висловлення пропозиції ОСОБА_1 з боку працівників поліції щодо проходження відповідного огляду на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі у водія не було достатніх підстав відмовлятись від такої законної вимоги або ставити її під сумнів, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що доказів які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді, а тому підстав для скасування постанови судді та закриття справи на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУПАП, як на тому наполягає апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що незважаючи на те, що ОСОБА_1 було долучено скаргу на дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, однак, висновку за наслідком розгляду такої скарги ані суду першої інстанції ані апеляційному суду надано не було. Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також необґрунтованими є доводи апелянта в частині того, що суд перебрав на себе функції обвинувачення, не залучивши до розгляду справи прокурора.

Відповідно до ст. 250 КУпАП, участь прокурора є обов`язковою у розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 1724 - 1729, 1729-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки на даний час законом не передбачена обов`язкова участь прокурора у справі про адміністративне правопорушення, за винятком наведених випадків, апеляційний суд не вбачає з боку суду жодних процесуальних порушень під час розгляду провадження щодо ОСОБА_1 . Суд діяв у межах своїх повноважень, виконуючи вимоги ст.245 КУпАП щодо своєчасного повного і об`єктивного з`ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Матеріали справи не містять жодних відомостей (про можливу необ`єктивність чи упередженість судді, який визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення. Не встановлено у справі існування будь-яких особистих чи інших позапроцесуальних зв`язків судді зі службовими особами, які направили до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення та/або були заінтересовані у її результатах. Жодних підстав для обґрунтованого припущення протилежного поведінка судді і зміст прийнятого ним рішення не дають.

Разом з цим апеляційний суд приймає до уваги висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2023 року (справа № 208/712/19) та зазначає, що уповноважений орган Національної поліції на стадії досудового оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення фактично виконував функцію обвинувачення та разом із протоколом скерував до суду одержані ним письмові докази. У письмових запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення захисника сторона захисту виклала власну позицію про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. Як правоохоронний орган, що на етапі досудового провадження виконував функцію сторони обвинувачення, так і сторона захисту обґрунтовували свої позиції у особистих поясненнях захисника в судовому засіданні суду першої інстанції, письмових документах, поданих до суду в обсязі, який кожна сторона вважала необхідним та достатнім, і перед судом обидві були в однаковому становищі.

ОСОБА_1 під час судового провадження був забезпечений кваліфікованою юридичною допомогою та мав достатній час і можливості для підготовки свого захисту. Таким чином, ОСОБА_1 повною мірою скористався своїми правами обстоювати у суді власну позицію на рівних умовах з уповноваженим державним органом, захищатися всіма передбаченими законом засобами, у тому числі оспорювати докази, і бути почутим судом.

Апеляційний суд зазначає, що під час судового розгляду в суді першої інстанції судом не досліджувались будь-які нові докази, які б не були вже долучені працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення. Положення КУпАП не містять заборони використовувати у судовому рішенні письмові пояснення, надані службовій особі правоохоронного органу. Крім того, під час допиту свідка у суді першої інстанції була присутня захисник Петренко О.В.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що судом першої інстанції було розглянуто справу і прийнято рішення на основі повного, всебічного, об`єктивного й неупередженого дослідження й аналізу матеріалів, направлених правоохоронним органом, а також доводів та аргументів сторони захисту.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.

Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України, наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Петренко О.В. задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 ..

Апеляційну скаргу захисника Петренко О.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик