Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
08.09.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі представника Закарпатської митниці Держмитслужби Селеша О.Я., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав заступник начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Козюберда В.,
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 липня 2023 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м Луцьк, Волинська область, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , директора ТОВ «ОЛЛ ВЕСТ КАР», громадянина України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Луцьким МВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_2 ,
закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.483 Митного кодексу України.
Вищевказані дії ОСОБА_1 митним органом кваліфіковано за ч. 2 ст. 483 МК України.
В апеляційній скарзі заступник начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Козюберда В. вказує на те, що постанова є необґрунтованою, і такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно закрив провадження у справі відносно ОСОБА_1 . Посилається на те, що підставою для закриття судом провадження слугували пояснення та документи, подані адвокатом Бохонкович В. Є., зокрема взято до уваги копію пояснювальної записки від 14.04.2023, у якій директор «L.L.C. Techpoint Trans L.P.» ОСОБА_7 частково спростовує надані митному органу пояснення від 03.03.2023 щодо того, що він жодного контракту з підприємством ТОВ «ОЛЛ ВЕСТ КАР», у тому числі контракт від 01.01.2022 №А-Т-001, не підписував та не підписував жодних рахунків фактур, які виставлялися на адресу ТОВ «ОЛЛ ВЕСТ КАР». Апелянт зазначає, що долучену пояснювальну записку від 14.04.2023 не слід вважати належним доказом у справі, оскільки така не засвідчена належним чином та повністю суперечить змісту пояснень, які особисто надав ОСОБА_7 посадовим особам Волинської митниці. Просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 483 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200% вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил та їх конфіскацію згідно з санкцією ч. 2 ст. 483 МК України.
Заслухавши думку представника Закарпатської митниці Селеша О. Я., який просив задовольнити подану заступником начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Козюбердою В. апеляційну скаргу; перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його представника, адвоката Бохонковича В. Є., яких належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка про доставку SMS-повідомлення від 28.08.2023, однак до апеляційного суду вказані особи не з`явились, клопотань про відкладення судового засідання на інший день на подавали. Отже, неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення відхиляються з таких підстав.
Так, згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точним дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Згідно з ч. 1 ст. 487 Митного Кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи диспозицію ч. 1 ст. 483 МК України, правопорушення характеризується діями, що спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, одержаних незаконним шляхом, або таких що містять неправдиві відомості.
Згідно з ч.2 ст.483 МК України відповідальність настає за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого цією статтею або статтею 482 цього Кодексу.
За змістом вказаної норми права, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.
Судове рішення суду будь-якої інстанції повинно відповідати вимогам, встановленим законодавством: правосудність (тобто законність і обґрунтованість) судового рішення, його повнота, зрозумілість, справедливість, безумовність та безальтернативність.
Судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально як дотримання вимог закону, а в ширшому розумінні крізь призму верховенства права.
Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду дотримані вимоги вказаних вище норм матеріального та процесуального права як при розгляді справи про порушення митних правил, протокол за скоєння яких складено щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 483 Митного Кодексу України, так і судом при постановленні судового рішення.
Місцевий суд при ухваленні постанови взяв до уваги письмові пояснення сторони захисту, зміст яких полягає у тому, що товар, який декларувався по вищезазначеній митній декларації, був придбаний TECHPOINT TRANS L.P., про що зазначено у самій митній декларації, за якою здійснювалося розмитнення транспортного засобу легкового автомобіля марки «VOLKSVAGEN», моделі «TOURAN», календарний рік виготовлення 2006, номер кузова: НОМЕР_3 , а також про те, що між TECHPOINT TRANS L.P. та ТОВ «ОЛЛ ВЕСТ КАР» дійсно було укладено контракт на купівлю автомобілів. Захисником Бохонковичем В.Є. на підтвердження цих доводів надано відповіді з Волинської митниці Держмитслужби на адвокатські запити адвоката Осадковського Р.Е., який діє в інтересах ОСОБА_1 .
Дослідивши вищевказані письмові докази на предмет належності, достовірності та достатності, апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про те, що наявною у матеріалах справи пояснювальною запискою від 14.04.2023 директора TECHPOINT TRANS L.P. спростовується відсутність господарських відносин між компанією TECHPOINT TRANS L.P. та ТОВ «ОЛЛ ВЕСТ КАР» є правильними та обґрунтованими.
Отже, при оцінці наявних доказів, апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про те, що зазначені у протоколі обставини не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, а тому, доходить висновку про те, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 483 МК України.
Отже, твердження митного органу у протоколі про порушення митних правил про те, що ОСОБА_1 , будучи директором ТОВ «ОЛЛ ВЕСТ КАР», вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару легкового автомобіля марки «VW» моделі «TOURAN»», номер кузова: НОМЕР_3 , календарний рік виготовлення: 2006, з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів зовнішньоекономічного контракту від 01.01.2022 №A-T-001 та інвойсу від 04.10.2022 №OW00-009898, що містять неправдиві відомості щодо відправника товару та продавця товару, не заслуговують на увагу та спростовуються зазначеною пояснювальною запискою директора TECHPOINT TRANS L.P.
При оцінці зібраних у справі доказів та доводів апеляційної скарги апеляційний суд бере до уваги і те, що апелянтом у підтвердження наведених ним вимог не надано будь-які інші докази.
Приймаючи судове рішення апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Так, відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння, як конкретне адміністративне правопорушення.
Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил враховуються ознаки складу правопорушення, які мають узгоджуватись з диспозицією статті, до відповідальності за якою притягується особа. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.
Безпосереднім об`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.
Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.
Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані.
Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що досліджені судом докази не підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складупередбаченого ч.2 ст.483 Митного кодексу України порушення митних правил.
Так, не визнаються як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду від 03.06.2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил»).
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 03 червня 2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості предметів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо не відповідають дійсності.
Між тим, ст. 257 МК України формулює поняття «декларування», яке здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Заявлення таких відомостей здійснюється за встановленою законом формою в ході процедури декларування, повноваженнями щодо якого відповідно до положень ст. 265 МК України наділений декларант.
З аналізу цих положень убачається, що особа може брати участь у митних відносинах як декларант у двох випадках: коли вона особисто здійснює декларування товарів або як його власник або як уповноважений власником. Декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.
У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.
Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.
Таким чином, власник товару підлягає відповідальності лише у тому випадку, коли він здійснював декларування товару або з метою приховування від митного контролю особисто вчиняв будь-які дії, що складають об`єктивну сторону такого порушення. При цьому таке діяння за суб`єктивною стороною характеризується прямим умислом на подання митному органу документів, що містять неправдиві дані.
За відсутності зазначених умов само по собі зайняття особою керівної посади на підприємстві - власника товару, не утворює в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 483 МК України.
Апеляційний суд бере до уваги те, що жодних ознак підробки зовнішньоекономічного контракту від 01.01.2020 №А-Т-001 та інвойсу від 04.10.2022 №ОW00-009898, під час розгляду справи місцевим судом, відтак при розгляді апеляційної скарги, судом не встановлено.
Разом з тим, митним органом не надано належних та допустимих доказів, які б беззаперечно вказували на те, що документи, які були надані митному органу для здійснення митного оформлення товару містять неправдиві відомості, у тому числі щодо його митної вартості.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги те, що наявною у матеріалах справи пояснювальною запискою від 14.04.2023 директора TECHPOINT TRANS L.P. повністю спростовується відсутність господарських відносин між компанією TECHPOINT TRANS L.P. та ТОВ «ОЛЛ ВЕСТ КАР».
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що даних про те, що наявна у матеріалах справи пояснювальна записка директора TECHPOINT TRANS L.P. Кондесюка І., яка підписана особисто ним та засвідчена печаткою компанії TECHPOINT TRANS L.P., може містити недостовірні дані, чи може вважатися неналежним доказом, що повністю спростовує викладені у протоколі про порушення митних правил обставини, у матеріалах справи немає, такі не додані і до апеляційної скарги. Тому, доводи апелянта про те, що долучену пояснювальну записку від 14.04.2023 не слід вважати належним доказом у справі, оскільки така не засвідчена належним чином та повністю суперечить змісту пояснень, які особисто надав ОСОБА_7 митним органом, апеляційним судом до уваги не беруться. Відхиляючи доводи апелянта у цій частині апеляційний суд бере до уваги те, що копія пояснювальної записки від 14.04.2023 директора TECHPOINT TRANS L.P., надана відповідною посадовою особою Волинської митниці, що апелянт, маючи достатньо часу та можливості, з метою перевірки пояснень директора TECHPOINT TRANS L.P. Кондесюка І., наданих 14.04.2023, не здійснив заходи спрямовані на отримання тієї чи іншої відповіді з указаного митного органу.
При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що митним органом не надано доказів про те, що встановлена митним органом вартість переміщуваного товару є іншою, ніж та, яка вказана у товаросупровідних документах.
Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Козюберди В., щодо переміщення ОСОБА_1 товару - автомобіля на підставі документів, що містять неправдиві відомості, зокрема, щодо відправника товару та продавця товару, який протягом року притягувався до відповідальності за вчинення правопорушення.
Матеріали справи про порушення митних правил не містять і пояснень декларанта ТОВ «БЕСТ БРОК ЗАХІД» ОСОБА_6 , який здійснював декларування ввезеного транспортного засобу, що свідчить про неповноту перевірки.
Зі змісту копії постанови, на яку посилається митний орган у протоколі про порушення митних правил, неможливо дійти висновку про те, що саме ОСОБА_1 постановою Рівненського міського суду від 02.12.2022 визнався винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та притягувався до адміністративної відповідальності (а. с. 14 - 18).
Отже, беззаперечних та достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 були вчинені умисні дії, спрямовані на переміщення товару - легкового автомобіля марки «VW» моделі «TOURAN»», номер кузова: НОМЕР_3 , робочий об`єм циліндрів двигуна 1390 см3, тип двигуна бензиновий, календарний рік виготовлення: 2006, модельний рік виготовлення: 2006, що був у використанні, на підставі товаросупровідних документів - зовнішньоекономічного контракту від 01.01.2022 №A-T-001 та інвойсу від 04.10.2022 №OW00-009898, через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення через митний кордон України документів, що містять неправдиві відомості, митним органом не надано.
Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 483 МК України.
Отже, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд констатує, що ОСОБА_1 підлягає відповідальності лише у тому випадку, коли він здійснював декларування товару, або з метою приховування від митного контролю, особисто вчиняв будь-які дії, що складають об`єктивну сторону такого порушення. При цьому таке діяння за суб`єктивною стороною характеризується прямим умислом на подання митному органу документів, що містять неправдиві дані.
Апеляційний суд вважає, що матеріалами справи не доведено умислу на вчинення дій з приховуванням від митного контролю товару легкового автомобіля марки «VW» моделі «TOURAN»», номер кузова: НОМЕР_3 , робочий об`єм циліндрів двигуна 1390 см3, тип двигуна бензиновий, календарний рік виготовлення: 2006, модельний рік виготовлення: 2006, що був у використанні, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення даного товару документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника та продавця товару.
Досліджені судом докази на предмет належності, достатності та достовірності свідчать про те, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія та склад адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, на підставі повного та об`єктивного дослідження наявних у матеріалах справи доказів, апеляційний суд доходить висновку, що наявність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 483 МК України, поза розумним сумнівом не доведена як щодо умислу, так і щодо вчинення ним дій, що становлять об`єктивну сторону правопорушення.
З урахуванням того, що матеріали справи не містять достатніх, допустимих та належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 483 МК України, за обставин, викладених у протоколі про порушення митних правил, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника митного органу не підлягає задоволенню.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують законність постанови суду першої інстанції про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 , а тому підстави для зміни чи скасування цієї постанови відсутні.
На інші доводи, які можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Козюберди В., не вказується, й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не встановлені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Козюберди В., доводи якої не знайшли свого підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав заступник начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Козюберда В., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 липня 2023 року, відносно ОСОБА_1 , - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН