Справа № 347/1255/23
Провадження № 33/4808/675/23
Категорія ст.183-1 ч. 1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції КІЦУЛА Ю. С.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Жидецької С.Р.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2023 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, які він повинен сплачувати, відповідно до виконавчого листа № 347/2167/19. Загальна сума боргу зі сплати аліментів станом на 01.05.2023 становить 127 964,06 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 порушує вимоги ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2023 року та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Зокрема зазначає, що несплата аліментів має носити умисний характер дій та об`єктивну можливість (наявність доходів) для здійснення такої сплати, що і складає об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Разом з тим, стверджує, що він протягом більше 2-х років не має жодних доходів та по мірі знаходження тимчасових підзаробітків, отримані суми коштів одразу сплачує в рахунок аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути достатнім доказом для встановлення його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, обвинувачення, що міститься в протоколі є неконкретним, що не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

За вказаних обставин, вважає, що в його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Жидецька С.Р. підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

За приписами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до норм ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо права скористатись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені його доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішенні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 та його захисник адвокат Жидецька С.Р. посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами а також іншими документами.

Суд, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення №6 від 18.05.2023 року (а.с. 1); копією виконавчого листа № 347/2167/19, який виданий 05.03.2020 року (а.с. 2); копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 61490167 від 06.03.2020 року (а.с. 3); постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 10.11.2020 року (а.с. 4); копією постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 10.11.2020 року (а.с. 5); копією постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 10.11.2020 року (а.с. 6); копією постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 10.11.2020 року. (а.с. 7); копією постанови про накладення штрафу від 29.08.2022 року (а.с. 8); копією протоколу про адміністративне правопорушення № 4 від 29.08.2022 року відносно ОСОБА_1 (а.с. 9); копією постанови Косівського районного суду від 05.10.2022 року про визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 183- 1 КУпАП України (а.с. 10); розрахунками зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 347/2167/19, з якої вбачається, що сума заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 31.12.2012 року становить 118 419,53 грн., станом на 01.05.2023 року становить 127 964,06 грн. (а.с. 11-12); довідкою № 17270 від 19.05.2023 року, яка видана Косівським ВДВС у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 13).

Апеляційний суд, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, вважає за належне повторно дослідити наявні в матеріалах справи докази.

Перевіряючи доводи захисника щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення №6 від 18.05.2023 року, ОСОБА_1 не сплачує аліменти більше 6 місяців, чим порушує вимоги ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження. Загальна сума боргу по сплаті аліментів станом на 01.05.2023 року становить 127964,06 гривень, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП (а.с. 1).

Відповідно до виписаних у статтях 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

За змістом ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Протокол складено уповноваженою особою головним державним виконавцем Косівського ВДВС Ганущак Р.І. із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний уповноваженою на те особою та ОСОБА_1 , що стверджено власноручним підписом останнього.

У графі протоколу, де передбачені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено дослівно «Я не сплачує аліменти, бо не має роботи, получаю 2000 грн. як внутрішньо переміщена особа».

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не оспорював чинність протоколу про адміністративне правопорушення як доказу в момент його підписання та погоджувався з тим, що дійсно не сплачує аліменти.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 звинувачується в тому, що не сплачував аліментів на утримання дітей, що призвело до виникнення заборгованості станом на 01.05.2023 року на суму 127964,06 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

На підтвердження фактів, викладених у протоколі, до матеріалів справи додано копію виконавчого листа, виданого Косівським районним судом 05.03.2020 року у справі № 347/2167/19, про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі по 1500 грн. на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 2)

Відповідно до копії постанови ВП № 61490167 06.03.2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 347/2167/19, виданого 05.03.2020 (а.с. 3)

Згідно розрахунку із сплати аліментів згідно виконавчого листа №347/2167/19 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей сума заборгованості станом на 01.05.2023 року становить 127964,06 гривень (а.с.12).

За змістом довідки № 17270 від 19.05.2023 року, виданої Косівським ВДВС у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на виконанні перебуває виконавчий лист № 347/2167/19 від 05.03.2020 року про зміну розміру аліментів та стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.05.2023 р. становить 127 964,06 грн. (а.с. 13)

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 вказаних доказів не спростовують.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 не заперечується правильність визначення заборгованості по сплаті аліментів і останній погоджується з тим, що дійсно не сплачував аліменти у встановленому законом порядку, однак вважає, що не мав об`єктивної можливості сплачувати аліменти у встановленому розмірі у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та незначними доходами.

Вищевказані доводи ОСОБА_1 та його захисника є неспроможними, оскільки зі змісту матеріалів провадження вбачається, що правопорушник не працює та не приймає жодних заходів щодо свого працевлаштування, внаслідок чого порушується інтереси неповнолітніх дітей, які не отримують належного матеріального забезпечення.

Положеннями ч. 1 ст. 183-1 КУпАП передбачена відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 не сплатив аліменти на утримання дітей, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 183-1 КУпАП за несплату аліментів передбачене адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

Згідно з ст. 31-1 КУпАП суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт, вид яких визначає відповідний орган місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, суддя місцевого суду врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини у вчиненому, та наклав адміністративне стягнення в мінімальних межах санкції статті.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що діючий КУпАП не містить поняття давності притягнення до відповідальності, яке пов`язано із часом набуття законної сили відповідним рішенням суду, а тільки містить посилання на час накладення адміністративного стягнення.

Зокрема, строк давності притягнення до відповідальності, це передбачений законом певний проміжок часу з дня вчинення правопорушення і до дня набрання відповідним рішенням законної сили, закінчення якого є підставою звільнення від відповідальності.

Разом з тим, накладення адміністративного стягнення здійснюється судом першої інстанції і подальший розгляд провадження судом апеляційної інстанції не впливає на тривалість строку, який встановлений ст.38 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що саме такий правовий підхід до вирішення вищевказаного питання повністю відповідає вимогам закону, принципу правової визначеності та усталеній судовій практиці.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи про скасування постанови суду та закриття провадження, у зв`язку із закінченням на час розгляду справи в апеляційній інстанції строку протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.

Таким чином адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 у встановлений законом строк, в межах санкції ч.1 ст. 183-1 КУпАП у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення та особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв