Провадження № 33/4808/684/23
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М.

з участю водія ОСОБА_1 , його захисника Ружицького В.М., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Ружицького В.М. на постанову Івано-Франківського міського суду від 12.09.2023 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

визнаний винуватим за ст. 124 КУпАП та на нього накладено штраф в розмірі 850 грн.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 13.08.2023 близько 17 год. у м. Івано-Франківськ по вул.Вовичнецькій 94, керуючи автомобілем «Шевроле Авео» НОМЕР_1 , не був уважним під час здійснення повороту праворуч, не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого допустив зіткнення з електричним самокатом. Атомобіль та електричний самокат отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В апеляційній скарзі захисник Ружицький В.М. оспорює законність й обґрунтованість постанови судді, вважає, що вона підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. В справі немає доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Висновок поліцейського про порушення ОСОБА_1 п. п. 2.3 (б), 10.1. ПДР України грунтується лише на припущеннях, оскільки не підтверджуються належними доказами. Поліцейський при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 виходив із пояснень особи, що керувала електросамокатом ОСОБА_2 , які за своїм змістом спростовуються поясненнями ОСОБА_1 . Тобто, в цій ситуації поліцейський надав перевагу поясненням ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 . Суд зазначив виключно про порушення останнім п. п. 2.3 (б), 10.1. ПДР без вказівки на докази, якими це підтверджено, що є неприпустимим, зокрема, в силу ст.ст. 283,284 КУпАП. ОСОБА_2 визнав, що рухався позаду автомобіля, і ця обставина є визначальною. Саме ОСОБА_2 допустив порушення п. п. 2.3 (б), 10.1. ПДР, оскільки не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, під час виявлення небезпеки або перешкоди, яку він міг об?єктивно виявити, не вжив заходів до повної зупинки Т3 чи безпечного її об?їзду, що призвело до зіткнення з автомобілем. Більше того, очевидним є порушення ним п.13.1 ПДР України. Підтвердженням вини ОСОБА_2 є те, що вул. Вовчинецька в ділянці місця ДТП є вузькою (дві смуги руху, по одній в кожному напрямку, без велодоріжок) і перед поворотом праворуч на вул. Дучимінської має місце пішохідний перехід, і відповідно, перед поворотом праворуч швидкість автомобіля під керуванням ОСОБА_1 була мінімальною, так як він ще пропускав пішоходів на переході, і сам поворот здійснював повільно з завчасно ввімкненим правим поворотом, в правому дзеркалі заднього виду нікого не було, що підтверджує те, що електросамокат рухався саме позаду автомобіля. А тому, якщо ОСОБА_2 був би уважним (п. п. 2.3 (6), 10.1. ПДР), дотримувався безпечних швидкості, інтервалу та дистанції (п.п. 13.1., 12.3 ПДР), то відповідно вказані факти унеможливили б саму ДТП. На підтвердження цього також свідчить і схема ДТП де чітко видно місце зіткнення (№3 на схемі) - фактично завершальна частина повороту праворуч. Зазначає і те, що ОСОБА_1 дотримано усіх вимог ПДР України, в тому числі тих, якими врегульовано поведінку водія при здійсненні манврів повороту. Також, при заданому комплексі вихідних даних, причиною настання дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, очевидно стали такі обставини даної подїї при яких водій електросамокату ОСОБА_2 , виїхавши на проїзну частину дороги, їхав позаду автомобіля Шевроле Авео, без дотримання безпечних швидкості, дистанції та інтервалу і здійснив обгін даного автомобіля на перехресті з правого боку під час повороту автомобіля праворуч і відповідно вже був позбавлений технічної можливості попередити дану ДТП, шляхом застосування своєчасного гальмування. Ставить під сумнів протокол про адміністративне правопорушення, як доказ вини ОСОБА_1 . Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в ОСОБА_1 діях події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Заслухавши доводи та пояснення учасників апеляційного провадження про відхилення апеляційної скарги, перевіривши справу, проаналізувавши всі апеляційні доводи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова суду в адміністративній справі повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова суду щодо ОСОБА_1 не відповідає вказаним вимогамКУпАП, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

При цьому судом не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

В діях ОСОБА_1 є ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які підтверджується ОСОБА_1 про те, що йому перед початком і при процедурі оформлення протоколу та інших документів по ДТП, не було роз`яснено його права та не забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу того ж правового принципу «плодів отруйного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами. Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.

Обгрунтованими є доводи апелянта про те, що суд залишив без з`ясування вручення ОСОБА_1 належної якості копії протоколу про правопорушення, як цього вимагає ст. 254 КУпАП. Ним подано в апеляційному суді вказану копію протоколу, яка через низьку якість не піддається безперешкодному читанню, що підтвердив ОСОБА_1 . Це порушення є істотним процесуальним порушенням його права на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне обвинувачення, що є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Суд не може вручати повторно таку копію протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Справу слід було повернути органу поліції для усунення цього порушення.

До істотного процесуального порушення апеляційний суд відносить відсутність у встановлюючій частині постанови суду посилання на порушені водієм пункти Правил дорожнього руху, що у таких постановах є обов`язковим. Такий виклад встановленої судом фабули обвинувачення залишає сумніви у доведеності вини водія. Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви слід трактувати на користь правопорушника.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

Враховуючи вищенаведене апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини водія через істотні процесуальні порушення, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду скасуванню, як необґрунтована.

Постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП.

Таке скасування постанови суду першої інстанції не є процесуальною перешкодою для вирішення зацікавленими особами питання про можливі відшкодування понесених збитків в порядку цивільного судочинства.

Посилання апелянта на винуватість іншого учасника ДТП ОСОБА_2 не є підставою для скасування оскарженої постанови, оскільки в цьому провадженні не може даватись правова оцінка діям іншого водія, тому що в матеріалах цієї справи на нього не складався протокол про порушення ним ПДР України.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Ружицького В.М. задовольнити частково, постанову Івано-Франківського міського суду від 12.09.2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя : Б.М. Гриновецький