ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/576/23 Справа № 697/1706/23 Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАПГоловуючий у І інстанції Євтушенко Б. В. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №697/1706/23 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Канівського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Константінової Т.М., -

в с т а н о в и л а:

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06 вересня 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , працюючу бухгалтером Канівської ГЕС,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, і піддано її адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170, 00 грн.; постановлено стягнути на користь держави судовий збір у сумі 536 гривень 80 коп., -

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 01.08.2023 близько 21 год. в АДРЕСА_1 , ображала нецензурними словами та штовхала свого колишнього чоловіка ОСОБА_1 , чим вчинила психологічне домашнє насильство, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 944328 від 07.08.2023.

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її прийнятою з порушенням вимог процесуального законодавства та норм матеріального права, представник ОСОБА_1 адвокат Константінова Т.М. подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.09.2023 відносно ОСОБА_1 , а провадження по справі закрити за відсутністю події і складу правопорушення.

Просила дослідити докази у справі.

Апеляційні вимоги мотивувала тим, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, так як у останньої був відсутній умисел на заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_1 , у той час як у ситуації, що склалася, сама ОСОБА_1 була жертвою домашнього насильства, і тільки захищалася від кривдника, яким є її колишній чоловік.

Так, приводом тому слугувала розмова ОСОБА_1 та її колишнього чоловіка ОСОБА_1 про те, що вона попросила його переїхати проживати в інше місце, однак ОСОБА_1 почав штовхати її та ображати, а вона, захищаючись від поштовхів, просила його залишити її у спокої та не ображати.

Вона змогла викликати працівників поліції, і відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.09.2023 його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Однак, в подальшому 07.08.2023 на роботу ОСОБА_1 приїхали працівники поліції та вручили їй протокол про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 не згідна.

Апелянт зауважила, що жодним доказом не встановлено умислу на вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , і пояснення останнього не містять посилань на завдання шкоди його психічному здоров`ю та в чому саме полягала така шкода.

Вважає, що позиція суду, що обох (і кривдника, і жертву) слід притягнути до адміністративної відповідальності, так як між ними була обопільна сварка, є такою, що суперечить вимогам закону.

На апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Аль-Атті І.В. подала заперечення в яких просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги , постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області по справі №697/1706/23 залишити без змін. Заперечення обгрунтувала тим, що суд надав належну оцінку доказам та дійшов вірного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши в режимі відеоконференції думку представника ОСОБА_1 адвоката Константінову Т.М., яка підтримала вимоги апеляційної скарги, думку представника ОСОБА_1 адвоката Аль-Атті І.В., яка заперечила проти апеляційної скарги та просила залишити без змін постанову суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Частиною 7 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч.2 ст.173-2 КУпАП визначає, що вчинення насильства в сім`ї, - умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи ненастання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно із п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №944328 від 07.08.2023 (а.с.1), складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП вбачається, що остання за адресою АДРЕСА_1 , вчинила психологічне домашнє насильство відносно свого колишнього чоловіка ОСОБА_1 , яке виражалося в тому, що вона ображала нецензурними словами та штовхала свого колишнього чоловіка ОСОБА_1 . При цьому, у вказаному протоколі інформація про можливих свідків зазначених подій відсутня.

Також працівником поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення не зазначено наслідків, настання яких є обов`язковою умовою для настання адміністративної відповідальності згідно з диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, більше того, наслідків діяння ОСОБА_1 у виді можливості завдання шкоди психічному, фізичному здоров`ю потерпілому у протоколі не зазначено, окрім того матеріали справи не містять доказів завдання чи можливості завдання шкоди потерпілому. Не встановлено таких і в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, на обгрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 на основі якої і було складено вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення, при цьому від ОСОБА_1 07.08.2023 на день складання протоколу були відібрані пояснення.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 вказувала, що вона протягом 15 років перебувала в шлюбі з ОСОБА_1 , протягом всього шлюбу її колишній чоловік неодноразово підіймав на неї руку, ображав її, принижував її гідність та вчиняв конфлікт. Також у них із колишнім чоловіком є спільні діти ОСОБА_2 , якому 14 років та ОСОБА_3 8 років, які протягом всього часу спостерігають за діями її чоловіка, що негативно впливає на їх психіку. Так, 19.07.2023 вона вирішила подати на розлучення, оскільки їй набридло таке життя, та вона не має бажання надалі проживати з ОСОБА_4 та мати з ним спільний побут.

01.08.2023 вона перебувала за місцем свого проживання та в неї з колишнім чоловіком почалася розмова щодо того, щоб він спільно не проживав разом з нею та дітьми, оскільки вони розлучилися, та він постійно в присутності їх дітей підіймав на неї руки, штовхав, принижував та ображав її нецензурною лайкою, домагався та доводив її до нервових зривів, за яких вона потрапляла до лікарні.

В ході останньої сварки вона свого колишнього чоловіка не ображала, а лише словесно захищалася та можливо могла сказати зайвого, будь-якої фізичної сили до нього вона не застосовувала, лише розмовляла з ним на підвищених тонах у них була словесна перепалка (а.с.3).

З матеріалів справи вбачається, що постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.09.2023 ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за обставин, які вказані в оскаржуваній постанові.

Проте, суд першої інстанції не прийняв до уваги постанову від 04.09.2023 відносно ОСОБА_1 , не проаналізував та не надав належної оцінки доказам у справі і прийшов до поспішного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Апеляційний суд не погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, так як між ними була обопільна сварка, та вважає її такою що суперечить вимогам закону.

Відповідно ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з вказаною позицією ЄСПЛ «розумним» є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією зазначеної норми закону, зокрема доказів, що ОСОБА_1 , застосовувала до свого колишнього чоловіка ОСОБА_1 , психологічне домашнє насильство та вчинила будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування з метою нанести йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю. А докази, які містяться в матеріалах справи, не є такими, що переконливо свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не зазначив у ньому беззаперечних доказів вчинення насильства психологічного чи фізичного характеру відносно ОСОБА_1 , якими могли бути відео з камер поліцейських, пояснення неупереджених свідків, чи звернення потерпілого до медичного закладу за допомогою.

При апеляційному перегляді не доведено належними та допустимим доказами вчинення щодо ОСОБА_1 психологічного домашнього насильства, не виявлено, які конкретно дії вчиняла ОСОБА_1 і чи призвели вони до психологічного розладу та побоювань ОСОБА_1 , а також чи завдали вони шкоди психічному чи фізичному стану потерпілої особи, або чи могли завдати таку шкоду.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

За вказаних обставин, не можна констатувати, що зібрані у справі докази винуватості ОСОБА_1 в скоєнні правопорушенням за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, відповідають критерію «поза розумним сумнівом».

У зв`язку з наведеним вище, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.09.2023 відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.247, ст 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Константінової Т.М. - задовольнити.

Постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06 вересня 2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка