ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/2163/22 Головуючий в 1 інст. Крамаренко І.А.
Провадження № 33/807/462/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника адвоката Титаренко О.Є., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Титаренко О.Є. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 21.03.2022 о 09:55 год. водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Фольксваген Пассат, д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Запоріжжі по вул. Перемоги, буд. 64 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення мови, порушення координація рухів, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі відмовився під відео фіксацію на мобільний телефон Айфон 7 плюс. Від керування транспортним засобом відсторонений. Про повторність попереджений. Чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Титаренко О.Є. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що ОСОБА_1 під час події не був водієм автомобіля, а тому відмовився від пропозиції пройти огляд на визначення стану сп`яніння. Під час події за кермом автомобіля був ОСОБА_2 . В той день, сталася конфліктна ситуація з незнайомим чоловіком, який й викликав поліцію.

ОСОБА_2 підходив до працівників поліції та пояснив, що ОСОБА_1 не був водієм автомобіля, він навіть не мав ключів від запалення, працівники поліції проігнорували пояснення ОСОБА_2 . Свідком при складанні протоколу був чоловік, з яким у ОСОБА_1 виник конфлікт і який викликав працівників поліції.

Відеозапис на диску відсутній, що в свою чергу не може доводити інкриміновані дії ОСОБА_1 .

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки в судове засідання ОСОБА_1 не прибув з сімейних причин, про що подав заяву. Будь-яких поштових або інших повідомлень про дату і час судового засідання ОСОБА_1 не отримував. Справу було розглянуто без ОСОБА_1 . На сьогоднішній час ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією.

Постанову суду просить скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Титаренко О.Є., яка підтримала апеляційну скаргу та просила ї задовольнити, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Захисник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що ОСОБА_1 участь в судовому засіданні не приймав. Був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу вчасно, оскільки останнього було призвано в лави ЗСУ.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню, оскільки його доводи не спростовані матеріалами справи.

Щодо розгляду апеляційної скарги захисника по суті доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги п. 2.5 ПДР України ОСОБА_1 дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №330445 (а.с.1), яким ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він 21.03.2022 о 09:55 год. керував автомобілем Фольксваген Пассат, д.н.з. НОМЕР_1 у м. Запоріжжі по вул. Перемоги, буд. 64, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення мови, порушення координація рухів, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі відмовився під відео фіксацію на мобільний телефон «Айфон 7 плюс». Від керування транспортним засобом відсторонений. Про повторність попереджений. Чим порушив п. 2.5 ПДР України;

- в акті огляду та направленні водія на огляд (а.с.3-4), з яких вбачається, що ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови, порушення координації рухів. Від огляду ОСОБА_1 відмовився;

- у письмових поясненнях свідків події ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.5-6), які підтвердили, що ОСОБА_1 під час події керував транспортним засобом, мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння;

- в акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 21.03.2022 року (а.с.7), яким встановлено, що транспортний засіб, власником якого є ОСОБА_1 було тимчасово затримано та здійснено примусове переміщення на спеціальний майданчик.

Під час апеляційного перегляду витребувано з УПП в Запорізькій області відеозаписи з місця події, оскільки СД-диск, наявний в матеріалах справи мав недоліки.

Відповідно до наданого на запис відеозапису з архіву, встановлено, що ОСОБА_1 дійсно мав виражені ознаки сп`яніння та від огляду на визначення стану сп`яніння відмовився, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують інкриміновані обставини.

Суд відхиляє доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними, виходячи з наступного.

Зокрема, доводи про те, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 спростовані змістом відеозаписів і письмовими поясненнями свідків, з яких у сукупності вбачається, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, маючи виражені ознаки сп`яніння, через що свідками було здійснено повідомлення до поліції про вказаний факт. На пропозицію пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_1 відмовився.

Піддаючи аналізу вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 під час події порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 під час події не був водієм автомобіля, суд вказує наступне.

Відповідно до матеріалів провадження, зокрема відеозаписів, ОСОБА_1 на місці події не вказував, що він не був водієм транспортного засобу, а навпаки його поведінка та словесні вирази дають підстави вважати, що саме він є водієм.

Суд вважає, що версія про те, що ОСОБА_1 не був водієм з`явилася лише в суді, як спосіб захисту для уникнення від відповідальності за скоєне порушення. Будь-яких відомостей, які можуть спростувати те, що ОСОБА_1 був водієм стороною захисту не надано.

Апеляційний суд погоджується з тим, що оптичний носій інформації у вигляді СД-диску мав недоліки, однак вказане було усунено під час апеляційного перегляду. Управлінням патрульної поліції в Запорізькій області надано було оптичний носій інформації, який містив відеозаписи з місця події та якими встановлено, що ОСОБА_1 дійсно порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлено, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку матеріалам справи у їх сукупності та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Апеляційні доводи щодо незаконності судового рішення суду першої інстанції за ч. 1 ст. 130 КУпАП, недоведеності обвинувачення та відсутності складу правопорушення є безпідставними та направленні та спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Дії, вчинені ОСОБА_1 , характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для його учасників.

Адміністративне стягнення, відносно ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, відношення до вчиненого.

Неправильного застосування норм матеріального прав або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, апеляційний суд вважає, що постанова районного суду, прийнята щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для скасування відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Титаренко О.Є. про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Титаренко О.Є., залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 335/2163/22