Справа № 159/4013/23
Провадження № 3/159/1882/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі судді Чалого А.В. при секретарі судового засідання Конашук М.А., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Зуба В.В., представника потерпілого Клубука О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ковель адміністративний матеріал, який надійшов з ВРОМ ДТП УПП у Волинській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №357957 від 18.07.2023, 13.07.2023 об 11год 17хв в м. Луцьк по вул. Винниченка, поблизу буд. 35, водій ОСОБА_1 , в порушення п. 2.3б, 13.1 ПДР, керував транспортним засобом «Mitsubishi Pajero », державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдані матеріальні збитки. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№357958 від 18.07.2023, 13.07.2023 об 11год 17хв в м. Луцьк по вул. Винниченка, поблизу буд. 35, водій ОСОБА_1 , в порушення п. 2.10а ПДР, керував транспортним засобом «Mitsubishi Pajero », державний номерний знак НОМЕР_1 , став учасником ДТП та місце пригоди залишив до приїзду працівників поліції. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 122-4 КУпАП.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаних вище правопорушень не визнав. Суду пояснив, що 13.07.2023 він припаркував свій автомобіль біля НДЕКЦ по вул. Винниченка м. Луцьк. Підійшовши до свого автомобіля через деякий час, він побачив, що автомобіль «TOYOTA CAMRY», заважає виїзду його автомобіля. За декілька прийомів, він зміг виїхати, ніяких пошкоджень не спричиняв. На його автомобілі відсутні будь-які механічні пошкодження. Заперечував щодо механізму виникнення ДТП та характеру пошкоджень автомобіля «TOYOTA CAMRY».

Захисником Черняка В.М. подано клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення. В судовому засіданні захисник подане клопотання підтримав, просив суд його задовольнити.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що 13.07.2023 вони разом з чоловіком приїхали до НДЕКЦ по вул. Винниченка м. Луцьк на своєму автомобілі «Mitsubishi Pajero». Вона залишилась в автомобілі та бачила, що автомобіль «TOYOTA CAMRY», паркується біля їх автомобіля та заважає виїзду. Вона підійшла до водія автомобіля «TOYOTA CAMRY» та попередила, що скоро вони з чоловіком будуть від`їжджати, на що водій сказав їй, що міста вистачить. За декілька прийомів ОСОБА_1 зміг виїхати, ніяких пошкоджень автомобілю «TOYOTA CAMRY» не спричиняв. На автомобілі «Mitsubishi Pajero » відсутні будь-які механічні пошкодження.

Потерпілий ОСОБА_3 суду пояснив, що 13.07.2023 об 11.10год. він припаркував свій автомобіль «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_2 біля НДЕКЦ по вул. Винниченка м. Луцьк, поряд був припаркований «Mitsubishi Pajero », державний номерний знак НОМЕР_1 , який навмисно пошкодив його автомобіль, а саме бампер та покинув місце ДТП.

Представник потерпілого вважав, що матеріали справи містять достатньо доказів вини ОСОБА_1 , просив призначити правопорушнику максимальне стягнення передбачене ст. 124, 122-4 КУпАП.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що є власником автомобіль «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_2 , 13.07.2023 об 11.10год. віна разом з ОСОБА_3 припаркували автомобіль біля НДЕКЦ по вул. Винниченка м. Луцьк, поряд був припаркований «Mitsubishi Pajero », державний номерний знак НОМЕР_1 з якого вийшла жінка та попередила, що вони скоро будуть від`їжджати. Через деякий час вона бачила, як автомобіль «Mitsubishi Pajero» від`їжджає і почула скрип. Підійшовши до свого автомобіля, вона побачила пошкодження бампера, після чого викликала поліцію. На момент розгляду справи автомобіль відремонтований, будь-які пошкодження на бампері відсутні.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що 13.07.2023 він перебував біля боксів на вул. Винниченка м. Луцьк і бачив як зелений джип пошкодив праве переднє крило автомобіля «TOYOTA CAMRY» та покинув місце ДТП.

Крім вказаних вище доказів, судом досліджені наступні докази: протоколи про адміністративне правопорушення серія ААД № 357957, ААД 357958; схема місця ДТП; письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , які в цілому тотожні їх показанням, наданим суду; фотокартки з місця ДТП, що були долучені до матеріалів справи, які надійшли до суду, а також були надані суду учасниками під час судового розгляду; рапорт працівника поліції; відеозапис наданий ОСОБА_1 щодо заперечення механізму спричинення пошкоджень.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Оцінюючи надані суду докази на предмет доведеності винуватості ОСОБА_1 поза розумним сумнівом, суд керується таким.

Протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД № 357957, ААД 357958 від 18.07.2023 року суд не може визнати достатніми доказами, які свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та пояснень учасників судового розгляду, в тому числі потерпілого ОСОБА_3 , інспектор поліції, який склав протокол, не був безпосереднім свідком виникнення ДТП.

Пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не містять відомостей щодо механізму виникнення ДТП, а сам факт ушкодження автомобіля «TOYOTA CAMRY» спростовуються не тільки поясненнями ОСОБА_1 , а й поясненнями свідка ОСОБА_2 , яка була попереджена судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

При цьому суд враховує, що зазначення свідком ОСОБА_5 в якості особи, який був свідком ДТП, то зазначена особа не надавала письмових пояснень працівникам поліції, так і не зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд не може визнати показання свідків щодо механізму виникнення ДТП достатнім доказом, який поза розумним сумнівом спростовує показання ОСОБА_1 ..

Інші досліджені судом докази не є такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

З метою забезпечення рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, які є конституційними засадами судочинства, судом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 неодноразово роз`яснювалось право заявити клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи обставин ДТП.

Також судом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було роз`яснено, що суд не має право за власною ініціативою призначити експертизу, а також що суд не володіє спеціальними знаннями у вказаній сфері.

Крім того, судом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було роз`яснено, що в разі призначення експертизи на вирішення експертів може бути поставлено питання відносно того, чиї показання щодо механізму виникнення ДТП є технічно спроможними та хто саме з учасників ДТП порушив Правила дорожнього руху України.

Так, на вирішення експертів в тому числі могло бути поставлено запитання щодо механізму та характеру пошкоджень, а також чиї показання щодо механізму виникнення ДТП є технічному спроможними, виходячи з наявних даних щодо локалізації пошкоджень автомобілів, що в разі надання відповідного висновку експерта дозволило би суду перевірити достовірність показань учасників судового розгляду.

На неодноразові запитання суду, чи будуть заявлятись клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, як ОСОБА_1 та ОСОБА_3 категорично зазначили, що не будуть заявляти вказані клопотання.

Крім того, лише водій ОСОБА_1 із вказаних учасників дорожньо-транспортної пригоди не здійснював дії щодо відновлення свого автомобіля, з метою забезпечення наступних експертних досліджень у справі.

ОСОБА_4 свій автомобіль після ДТП відремонтувала, усвідомлюючи, що в подальшому це унеможливить проведення відповідних експертиз.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для призначення у справі судової автотехнічної експертизи обставин ДТП за власною ініціативою.

За таких обставин, розглядаючи справу на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що суду не надано доказів, які б поза розумним сумнівом доводили, що ДТП виникло саме внаслідок порушення ОСОБА_1 вказаних вище технічних вимог Правил дорожнього руху України за обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, та спростовували його пояснення.

Виниклі сумніви щодо порушення ОСОБА_1 вказаних вище технічних вимог Правил дорожнього руху України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням події ДТП, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності події і складу адміністративного правопорушення в його діях.

Відтак, за відсутності належних і допустимих доказів з врахуванням положень ст. 62 Конституції України та практики ЄСПЛ суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП належними і допустимими доказами не доведена, що свідчить про відсутність в його діях події та складу правопорушення, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Оскільки судом встановлено відсутність події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП водія ОСОБА_1 , тому за відсутності ДТП неможливо стверджувати про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

З огляду на те, що працівниками поліції не зібрано доказів на підтвердження причетності ОСОБА_1 до ДТП, суд приходить до висновку, про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 122-4, 124, 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП - закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяА. В. Чалий