ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/3924/23

Пров. №3/766/3364/23

12.10.2023

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Черниш О.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.212-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и л а

До Херсонського міського суду Херсонської області із Управління Департаменту військової контррозвідки СБ України надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.212-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Згідно змісту протоколу суть правопорушення полягає в наступному: «Офіцер групи планування штабу в/ч НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 під час виконання своїх функціональних обов`язків незаконно скопіював інформацію службового характеру з грифом обмеження доступу «Для службового користування» на ноутбук Lenovo В 50-30, який не категорований та не призначений для обробки інформації з обмеженим доступом. Під час огляду комісійно встановлено, що вищезазначений ПЕОМ не зареєстрований у військовій частині НОМЕР_1 у порядку, встановленому Типовою інструкцією про порядок ведення, обліку, зберігання, використання і знищення документальних та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, яка затверджена Постановою КМ України від 19 жовтня 2016 року № 736.

Водночас, на ноутбуці виявлено файл документа, який за змістом підпадає під дію ПСІ-2023 та відноситься до інформації з обмеженим доступом, де містяться дані щодо результатів бойової діяльності 194 Об124 Обр ТрО.

Останній документ з обмеженим доступом, що знаходиться на ПЕОМ і копіювалися старшим лейтенантом ОСОБА_1 : « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який скопійований на зазначений пристрій 27 червня 2023 року.

Дозволу законних підстав для копіювання вказаного документа ОСОБА_1 не отримував.

Зазначений вище документ має ступінь обмеження доступу «Для службового користування» відповідні реквізити та відповідає дійсним документам, наявним у військовій частині. Для вирішення питань відповідно до вимог чинного законодавства України незареєстрований ПЕОМ старшим лейтенантом ОСОБА_1 передано до служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_1 ».

Абзаці 2 статті 8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», відповідно до якого державні інформаційні ресурси або інформація з обмеженим доступом, вимога щодо захисту якої встановлена законом, повинні оброблятися в системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю».

Далі в протоколі зроблені посилання на порушення вказаними діями ОСОБА_1 низки відомчих актів та інструкцій.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав, пояснив суду, що характер виконуваних ним робіт можливий тільки з використанням комп`ютерної техніки та розміщенням на ній інформації з обмеженим доступом. Ні комп`ютером, ні ноутбуком на робочому місці він не був забезпечений, а тому змушений був використовувати для виконання роботи особистий ноутбук, який приносив на роботу і відкрито користувався ним, копіював інформацію на власний комп`ютер. Керівництву про даний факт було відомо, але жодних зауважень про неможливість користування власним ноутбуком та розміщення на ньому інформації з обмеженим доступом не надходило. Зкопійовану інформацію використовував тільки на роботі в робочих цілях. 17 серпня 2023 року на його робочому місці було перевірено його власний ноутбук, зафіксовано наявність в ньому файлів з інформацією з обмеженим доступом і складено протокол про адміністративне правопорушення, а наступного дня на його робочому місці було встановлено робочий комп`ютер.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідивши наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.212-6 КУпАП відповідальність передбачена за незаконне копіювання інформації, яка зберігається в інформаційних(автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини тільки у формі прямого умислу, тобто особа свідомо бажає отримати інформацію, на володіння та користування якою не має права, але маючи доступ, копіює таку інформацію.

Із матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 слідує, що ОСОБА_1 мав право на користування інформацією з обмеженим доступом на робочому місці, для чого мав бути забезпечений відповідною комп`ютерною технікою для користування такою інформацією, проте такою технікою забезпечений не був, а тому користувався власною, при цьому копіював на неї відповідну інформацію для виконання покладених на нього обов`язків служби.

Матеріали справи не містять доказів того, з якою метою ОСОБА_1 копіював інформацію із обмеженим доступом.

Пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з матеріалами справи. Так, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 зарахований на посаду офіцера групи планування штабу військової частини НОМЕР_1 з 17 вересня 2022 року. 17 серпня 2023 року була здійснена перевірка і виявлено незареєстрований ПЕОМ у військовій частині. Військова частина є режимним об`єктом, на який не може вільно допускатися комп`ютерна техніка. Якщо було виявлено незареєстрований ПЕОМ, то мала б бути проведена перевірка яким чином вказана техніка заявилася на території військової частини.

За вказаних обставин відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_1 здійснював копіювання інформації на власний розсуд. Є всі підстави вважати, що він копіював таку інформацію та використовував її з мовчазної згоди відповідних осіб.

Так, згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ "Надточій проти України" (рішення від 15.05.2008 року, заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частина 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Отже, в розумінні наведеного Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Вищевикладене свідчить про те, що відповідальними особами, які склали протокол про адміністративне правопорушення, не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Склад адміністративного правопорушення це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування щодо неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Оскільки матеріали справи не містять доказів умисного незаконного копіювання інформації, то відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона правопорушення, а відповідно і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.212-6 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.156 ст.ст. 251, 283, 284 п.1 ч.1 ст.247, Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановила

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч 4 ст.212-6 відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом(посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

СуддяО. Л. Черниш