ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2088/23 Номер провадження 33/814/1653/23Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Завезіона Євгена Леонідовича на постанову судді Глобинського районного суду Полтавської області від 08 вересня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Глобинського районного суду Полтавської області від 08 вересня 2023 року об`єднано справу №527/2088/23 провадження №3/527/1152/23 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП зі справою №527/2089/23 провадження №3/527/1153/23 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, присвоївши справи №527/2088/23 провадження №3/527/1152/23.

Визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративні стягнення:

- За ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами,

- За ч.5 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 40800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами, та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Враховуючи вимоги ст.36 КУпАП, остаточно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 12.08.2023 об 17 год 15 хв на а/д Н-08 с.Кагамлик, вул. Горошинська, 51, він здійснював рух на транспортному засобі ВАЗ-2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не мав посвідчення водія яким підтверджується право керування транспортним засобом, повторно протягом року, чим порушив п. 2.1 а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, 12.08.2023 об 17 год 15 хв на а/д Н-08 с.Кагамлик, вул.Горошинська, 51, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-2106, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я водій відмовився в присутності свідків під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Завезіон Євген Леонідович, подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Глобинського районного суду Полтавської області від 08 вересня 2023 року, та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять доказів факту керування ОСОБА_1 вказаним вище транспортним засобом, адже не зафіксовано початок руху автомобіля.

Крім того, посилається на те, що із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а відмовився їхати до закладу охорони здоров`я.

Окрім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що розгляд справи проводився без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності та її представника. Копію оскаржуваної постанови отримав 12.09.2023 року, що підтверджується розпискою (а.с.31).

Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.08.2023 об 17 год 15 хв на а/д Н-08 с.Кагамлик, вул. Горошинська, 51, ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі ВАЗ-2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не мав документів, які підтверджують право керування транспортним засобом, повторно протягом року, чим порушив п. 2.1 а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, суд першої інстанції виходив з того, що вчинення ОСОБА_1 цього правопорушення підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №015928 від 12.08.2023 року,

повідомленням ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, що згідно даних ІП «Адмінпрактика» ІПНП України у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявний документ посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданий 26.11.2016 територіальним сервісним центром №5341, яке було вилучено працівниками СРПП ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області; довідкою ІП «Адмінпрактика» ІПНП України, згідно якої відносно ОСОБА_1 винесена постанова серії БАД №328089 від 28.04.2023 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн; відеозаписами фіксації вчинення правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.5 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п.2.1а, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Доводи апелянта стосовно того, що матеріали справи не містять доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд відхиляє, адже це спростовується долученим до матеріалів справи відеозаписом, із якого вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_1 , із-за керма якого вийшов ОСОБА_1 .. В подальшому в ході спілкування із працівником поліції ОСОБА_1 повідомив, що їхали із другом на рибалку. Відтак, суд вважає, що факт керування ОСОБА_1 вказаним вище транспортним засобом є доведений поза розумним сумнівом.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 12.08.2023 об 17 год 15 хв на а/д Н-08 с. Кагамлик, вул. Горошинська, 51, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-2106, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я водій відмовився в присутності свідків під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В цій частині суд першої інстанції також визнав ОСОБА_1 винним.

Однак, апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч.1 ст.130 КУпАП, зважаючи на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги доводи скаржника в тій частині, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а відмовлявся їхати до закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до п.п.6,7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відтак, законодавством України чітко встановлено, що у разі виявлення ознак алкогольного сп`яніння, передбачених п.3 розділу І зазначеної вище Інструкції, поліцейський зобов`язаний провести огляд на місці зупинки автомобіля за допомогою спеціальних технічних засобів. І тільки у разі незгоди водія із результатами такого огляду або відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський має запропонувати водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису (хронологічний відрізок 17:37:44) вбачається, що працівник поліції пропонує ОСОБА_1 одразу їхати до лікарні для проходження огляду на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився.

На хронологічному відрізку 17:37:49 зафіксовано, як працівник поліції питає ОСОБА_1 , чи пройде він огляд на місці, на що останній відповів, що пройде. Після чого працівник поліції зазначив, що огляд можна пройти тільки в лікарні, адже Драгер на повірці, а в лікарні такий самий.

Із наведеного вбачається, що працівники поліції істотно порушили порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Зокрема, на момент зупинки транспортного засобу у патрульних був відсутній спеціальний технічний засіб для проведення огляду. Пропозиція пройти огляд відбулася без роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків передбачених КУпАП, без інформування останнього про порядок проведення огляду за допомогою спеціального технічного засобу та без демонстрації засобу. Це при тому, що ОСОБА_1 фактично погодився пройти огляд.

Такі дії працівників поліції вказують на їх формальний підхід до проведення огляду на стан сп?яніння за допомогою спеціальних засобів на місці зупинки автомобіля, що в свою чергу позбавило ОСОБА_1 можливості ознайомитися з правами та обов`язками особи, щодо якої розпочату справу про адміністративне правопорушення, наглядно зрозуміти та усвідомлювати дії, за яких відбувається огляд особи на стан сп?яніння, а відповідно прийняти рішення, яке б чітко вказувало на його волевиявлення.

Згідно ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Не виконання працівниками поліції в чіткій послідовності процедури проведення огляду водія на стан сп?яніння, не роз`яснення в доступній та зрозумілій формі ОСОБА_1 його процесуальних прав та обов`язків, а також наслідків вчинення (не вчинення) ним певних дій, зважаючи на положення закону, дають суду право вважати такі дії недопустимими та не брати їх до уваги при розгляді справи.

Таким чином, суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини справи та дійшов передчасних і необґрунтованих висновків, щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Апеляційний суд, здійснивши аналіз усіх доказів, наявних у матеріалах справи, надавши оцінку діям працівників поліції в аспекті дотримання вимог ст. 266 КпАП України, погоджується з доводами апеляційної скарги, що матеріали справи не містять належних, достатніх і допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому дій в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що в свою чергу виключає наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, постанова суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним та накладення на нього адміністративних стягнень за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям у цій частині провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

В частині визнання ОСОБА_1 винним та накладення на нього адміністративних стягнень за ч.5 ст.126 КУпАП постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Завезіона Євгена Леонідовича про поновлення строків оскарження задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Завезіону Євгену Леонідовичу строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Завезіона Євгена Леонідовича задовольнити частково.

Постанову судді Глобинського районного суду Полтавської області від 08 вересня 2023 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо останнього за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити.

В іншій частині постанову судді Глобинського районного суду Полтавської області від 08 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин