Провадження № 33/4808/614/23
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Рогів Т.Б.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Рогів Т.Б. на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік; а також стягнуто судовий збір

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_1 01.06.2023 року о 16 год. 26 хв. в м. Івано-Франківську, по вул. Івасюка, керував транспортним засобом марки «SUBARU» д.н.з НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, у лікаря нарколога, в медичному закладі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

На вищевказану постанову суду захисник ОСОБА_1 адвокат Рогів Т.Б. подала апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану постанову винесеною з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, прийнятою з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та грубим порушенням права на захист і права на справедливий судовий розгляд.

Вказує на те, що під час розгляду справи судом проігноровано права ОСОБА_1 та позбавлено можливості з урахуванням принципу змагальності, спростувати пред`явлене йому обвинувачення в належний обставинам спосіб, який передбачений КУпАП шляхом проведення відповідної експертизи.

Апелянт вказує на те, що в Акті огляду №377 від 01.06.2023 року щодо ОСОБА_1 в 24 графі зазначено «наркотичних речовин не виявлено». При цьому, як вбачається із відповіді КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» від 20.06.2023 року №1246 лабораторних досліджень біоматеріалу ОСОБА_1 на вміст наркотичних речовин не проводилось, оскільки в закладі для цього немає технічних можливостей».

З вказаного вбачається, що виданий 01.06.2023 року висновок №377 щодо перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння є недійсним, оскільки медичний огляд проведений з повним нехтуванням імперативних вимог п.7 відповідної Інструкції і в матеріалах справи відсутній жодне лабораторне дослідження на вміст наркотичних речовин.

Звертає увагу на те, що Акт огляду №377 на підставі якого було зроблено відповідний висновок про перебування водія транспортного засобу ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння не відповідає вимогам Інструкції.

Сторона захисту наголошує, що наявні протиріччя в медичних документах свідчать про їх невідповідність вимогам законодавства, що регламентують їх видачу та не констатують наявність у ОСОБА_1 на момент огляду вмісту заборонених речовин та стану наркотичного сп`яніння.

Апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог Інструкції у зв`язку з чим він не є допустимим доказом у справі.

Позбавлення судом права на проведення лабораторного дослідження на предмет виявлення наркотичних чи інших речовин, які б могли викликати стан наркотичного сп`яніння та безпідставна відмова у призначенні токсилогічної експертизи позбавила правопорушника його права на захист.

Наголошує, що ОСОБА_1 був позбавлений самостійно провести вказане лабораторне дослідження за відсутності доступу до біологічного матеріалу, який зберігався у КНП «ПНЦ ІФ ОР».

Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Рогів Т.Б., дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах адвокат Рогів Т.Р. посилається на те, що в матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази, які доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції вважав за необхідне перевірити вищевказані доводи та дослідити наявні докази у справі у повному обсязі.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Зокрема, як вбачається з мотивувальної частини рішення, судовий розгляд справи проведено за присутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Рогів Т.В. в судовому засіданні, під час якого останні мали можливість надати докази та викласти свої доводи по суті висунутого обвинувачення.

Судом в рішенні суду зазначено, що ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому не визнав, суду пояснив, що в стані наркотичного сп`яніння транспортним засобом не керував, наркотичні засоби та алкогольні напої не вживає.

Суд вказав на те, що адвокат Рогів Т.Р., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просила суд призначити у даній справі комплексної токсикологічної та імунологічної експертизи та надала довідку з КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської міської ради» № 31 про те, що 02.06.2023 року ОСОБА_1 самостійно звернувся на медичний огляд з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в результаті якого ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено.

Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були перевірені доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Рогів Т.Р. щодо невинуватості у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 , внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Зокрема, при прийнятті рішення у справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 137710 від 01.06.2023, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння № 377 від 01.06.2023 року, у якому зазначено, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, зобов`язанням до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 137710 про відсторонення від керування транспортним засобом ОСОБА_1 , відеозаписами, які містяться в матеріалах справи, іншими матеріалами провадження.

Щодо клопотання сторони захисту про призначення комплексної токсикологічної та імунологічної експертизи, суд першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, не вбачав правових підстав для задоволення даного клопотання.

При цьому, вважав безпідставним посилання сторони захисту на довідку з КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської міської ради» № 31 про те, що 02.06.2023 року ОСОБА_1 самостійно звернувся на медичний огляд з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в результаті якого у останнього ознак сп`яніння не виявлено.

Судом наголошено, що відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, а з даної довідки вбачається, що ОСОБА_1 звернувся в КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської міської ради» для проведення огляду на наступний день після виявлення підстав для проведення такого огляду, а саме 02.06.2023 року.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом особою в стані наркотичного сп`яніння та наклав на нього адміністративне стягнення в межах санкції закону.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі було проведено з дотриманням встановленої процедури та згідно результату обстеження він перебував в стані наркотичного сп`яніння.

Таким чином, судом першої інстанції перевірялись доводи щодо недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення та необґрунтованості висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції визнав безпідставним клопотання сторони захисту про призначення комплексної токсикологічної та імунологічної експертизи на підставі дослідження матеріалів провадження та не вбачав правових підстав для задоволення даного клопотання, що спростовує доводи апеляції про те, що судом не було належним чином обґрунтовані доводи суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вищевказаного клопотання сторони захисту.

Апеляційний суд приймає до уваги, що призначення комплексної токсикологічної та імунологічної експертизи стосується біологічних зразків, які було відібрано у ОСОБА_1 та які зберігаються у медичному закладі протягом певного періоду часу, який на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції закінчився.

Крім того, проведення такої експертизи можливо у тому випадку коли під час розгляду провадження було встановлено, що висновок лікаря медичного закладу про перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння був явно неправильним та здійснений на підставі даних, які не відповідали дійсності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що лікар медичного закладу приймає відповідне рішення про перебування водія транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння після безпосереднього огляду обстежує мого та на підставі сукупності різних методів дослідження, обсяг яких визначає самостійно.

Подану в судовому засіданні довідку з КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської міської ради» № 31 від 02.06.2023 року щодо ОСОБА_1 суд не взяв до уваги, оскільки останній, в порушення вимог закону, самостійно звернувся до медичного закладу з проведенням медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в результаті якого у останнього ознак сп`яніння не виявлено.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 , як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не заперечується факт керування ним транспортним засобом та зупинки автомобіля працівниками поліції.

Разом з тим, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Рогів Т.Р. стверджують, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, оскільки вважають, що огляд ОСОБА_1 на підтвердження його перебування його у стані наркотичного сп`яніння проведено з порушенням вимог відповідної Інструкції.

Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, доводи апелянта про незаконність протоколу про адміністративне правопорушення спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №137710 від 01.06.2023 року водій ОСОБА_1 01.06.2023 року о 16 год. 26 хв. в м. Івано-Франківську, по вул. Івасюка, керував транспортним засобом марки «SUBARU» д.н.з НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря №377. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським взводу 2 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області ДПП капралом поліції Левченко І.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол та підписаний уповноваженою особою.

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Івано-Франківському міському суді.

В протоколі не зазначено свідків.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано відео з нагрудної камери №71540, висновок лікаря,направлення, розписка, копія постанови ЕВС 7093567.

В протоколі зазначено, що посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалось та тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом йому не видавався. Особу водія було встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_2 через додаток ДІЯ.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень.

У відповідних графах протоколу про ознайомлення ОСОБА_1 із його правами та зі змістом протоколу працівником поліції зазначено, що останній відмовився від підпису.

Однак, ОСОБА_1 власноручно написав в протоколі про те, що вину не визнає, однак відмовився від підписання відповідних граф протоколу про ознайомлення з їх даними та отримання копії протоколу.

Відповідно до приписів статей 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог статей 254, 255, 256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється, як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння та порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Так, у протоколі також містяться дані про те, що ОСОБА_1 відмовився отримувати копію протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 дійсно не отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки обидва екземпляри протоколу про адміністративне правопорушення (оригінал та копія) знаходяться в матеріалах справи.

Разом з тим, матеріали справи дозволяють встановити, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про зміст висунутого стосовно нього обвинувачення та був обізнаний, що звинувачується в тому, що керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння та порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху України.

При вирішанні цього питання суд виходить із сукупності досліджених доказів, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій та свідчать про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутого обвинувачення та наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів.

Так, долучені до матеріалів справи відеозаписи містять дані того, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне та сутністю висунутого проти нього обвинувачення. Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився у підписанні протоколу у відповідних його графах та надання пояснень щодо обставин справи, при намаганні працівником поліції виконати вимоги закону щодо вручення під розписку ОСОБА_1 копію протоколу про адміністративне правопорушення, останній категорично відмовився від отримання копії протоколу.

З долучених відеозаписів вбачається, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 була спрямована на намагання ускладнити працівникам поліції виконання ними своїх обов`язків при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до практики ЄСПЛ у тому разі коли недотримання обов`язку повідомити у встановленому законом порядку про обвинувачення, трапилось з вини обвинуваченого, то він не може стверджувати про порушення прав сторони захисту (Ердоган проти Туреччини, Камбел і Фелл проти Сполученого Королівства)

Сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, була забезпечена реальна можливість ознайомитися зі змістом висунутого обвинувачення з метою організації ефективного захисту своїх інтересів.

При вирішанні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає, що обставини за яких було зупинено ОСОБА_1 , свідчать про те, що саме він керував транспортним засобом та як водій пройшов огляд в медичному закладі на визначення стану сп`яніння, в результаті якого було встановлено його перебування в стані наркотичного сп`яніння.

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, апеляційний суд вважає, що факт неправомірних дій працівників поліції, застосування ними психологічного чи іншого тиску, чи перевищення своїх повноважень, надання лікарем медичного закладу завідомо неправдивого медичного висновку можуть бути встановлено тільки в межах кримінального провадження стосовно вищевказаних осіб, оскільки встановлення вказаних обставин пов`язано із правом вказаних осіб на презумпцію невинуватості.

Разом з тим, під час розгляду провадження судом не встановлено даних, які свідчать про наявність певних ознак кримінального правопорушення в діях посадових осіб.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Досліджений судом відеозапис має надзвичайно високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що свідчить про його особливе значення та вимагає ретельного і уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що при оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульна поліція керується Конституцією України, КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, іншими нормативно правовими актами.

Відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Зі змісту вищевказаної статті закону вбачається, що огляд у медичному закладі має більше правове значення, оскільки проводиться лікарем, який має відповідну професійну спеціалізацію та проводить огляд із застосуванням сукупності різних методів, які дозволяють йому отримати достатньо об`єктивний результат щодо перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, який він оформлює у встановленому законом порядку та за який несе персональну відповідальність.

Так, у разі виявлення поліцейськими ознак наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, вони повинні прийняти відповідні заходи для того, щоб провести медичний огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані наркотичного сп`яніння є злочином, який може привести до особливо тяжких наслідків та повинен бути негайно припинений.

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 12 Інструкції, яким встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє, цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналіз вказаних нормативних актів та усталеної судової практики свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції огляд поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів не проводиться, а водій транспортного засобу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду лікарем медичного закладу.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення (ст. 266 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із долучених до матеріалів справи відеозаписів, які були досліджені апеляційним судом під час розгляду справи, вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР України, а саме за здійснення повороту без вмикання світлових покажчиків повороту при зміні напрямку руху. Відеозаписом зафіксовано , як після повідомлення водію про порушення ним ПДР, водій ОСОБА_1 спочатку з`ясовував у працівників поліції яким чином вони можуть довести вчинення ним порушення ПДР, на що працівники поліції повідомили про відеофіксацію руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та просили водія надати для перевірки посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль. Відеозаписи містять дані роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 його прав та обов`язків відповідно до ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України та повідомлення про оформлення матеріалів справи за порушення ОСОБА_1 ПДР. Слід зауважити, що ОСОБА_1 при спілкуванні із працівниками поліції висловлював незадоволення їх діями , поводив себе достатньо агресивно та стверджував, що працівники поліції не мають дозволу на зняття події на мобільні пристрої. Працівник поліції показав запис порушення ОСОБА_1 ПДР при керуванні транспортним засобом, та роз`яснив, що у випадку незгоди із діями працівників поліції, останній має право оскаржити дії працівників поліції в установленому законом порядку.

Відеозаписом зафіксовано як працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про наявність в останнього ознак наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, та пропонує пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Працівником поліції неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що останній погодився, у зв`язку з чим був направлений до КНП ПНЦ ІФ ОР для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння та в добровільному порядку пройшов такий огляд.

З долучених відео файлів вбачається, що дорогою до медичного закладу працівником поліції оформлялось направлення водія до медичного закладу для проходження відповідного огляду та роз`яснено ОСОБА_1 , що він доставляється до медичного закладу для проведення огляду саме на стан наркотичного засобу. По приїзду до медичного закладу направлення водія було надано лікарю у відповідності до вимог Інструкції.

На відеозаписах зафіксовано, що по прибуттю ОСОБА_1 до медичного закладу, лікар ознайомив ОСОБА_1 про те, що останній доставлений до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, яким було роз`яснено порядок проходження огляду, повідомлено про необхідність здачі біологічного матеріалу сечі, яка буде зберігатися у медичному закладі протягом двох місяців з моменту здачі. Окрім того, лікарем повідомлено, що в присутності ОСОБА_1 буде проведено рено тест на наявність в сечі останнього п`яти найпопулярніших та додатковий аналіз на ібупроморфін, продуття приладу Драгер на вміст алкоголю, а також про проведення повного медичного огляду на наявність наркотичних ознак у ОСОБА_1 , що буде здійснено під відео фіксацію камери медичного закладу, а також повідомлено про необхідність згоди ОСОБА_1 на проведення зазначених аналіз для визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 .

На відеозаписах нагрудної камери працівника поліції зафіксовано вимірювання працівником медичного закладу у ОСОБА_1 тиску та частоти пульсу, читання таблиці Шульте, пози ОСОБА_2 та інших комплексних заходів, спрямованих на визначення стану наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 .

Окрім того, на відеозаписах зафіксовано надання працівником поліції запакованого мундштука ОСОБА_1 , за допомогою якого останній продув прилад Драгер, результат якого показав 0.00 %, що свідчило про відсутність у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння.

На відеозаписах зафіксовано роз`яснення медичним працівником ОСОБА_1 процедуру проведення тесту на визначення стану наркотичного сп`яніння та в його присутності, в зданий ним біологічний матеріал сечу працівник медичного закладу занурив тест на визначення стану наркотичного сп`яніння.

На запитання лікаря щодо вживання амфетаміну ОСОБА_1 відповів негативною відповіддю. По завершенню проведення тесту на визначення стану наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 медичним працівником роз`яснено результати проведення тестування, оголошено про результат тестування встановлення позитивного результату, а саме : наявність другої полоски амфетаміну, а також мета каміну. Також, відеозаписами зафіксовано, що ОСОБА_1 задав запитання лікарю про те, чи він (Лікар) стверджує, що ОСОБА_1 вживав наркотичні засоби, на що лікар ОСОБА_3 неодноразово відповів «Так», тим самим констатувавши про вживання ОСОБА_1 наркотичних засобів, що підтверджено результатами аналізів, відеозаписом на камеру медичного закладу та камеру працівників поліції. Зафіксовано оформлення лікарем медичного закладу складання висновку щодо ОСОБА_1 . На відеозаписах зафіксовано, що ОСОБА_1 звинуватив працівників поліції у зговору з лікарем.

Відеозаписом зафіксовано телефонний виклик ОСОБА_1 зі скаргою на неправомірні дії працівників поліції та лікаря, які ніби то у зговорі проти нього, а також виклик іншого екіпажі працівників поліції для розгляду його скарги.

Відеозаписом зафіксовано ознайомлення ОСОБА_1 із змістом медичного висновку №377 від 01.06.2023 про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння. Лікарем повідомлено ОСОБА_1 про те, що у разі відмови від підписання у висновку медичного закладу, йому буде відмовлено у видачі другого екземпляру висновку. В присутності працівників поліції та медсестри медичного закладу ОСОБА_1 відмовився від підпису у висновку лікаря, що було зафіксовано лікарем у висновку. Інший примірник висновку №377 від 01.06.2023 року щодо ОСОБА_1 лікарем вручено працівнику поліції.

Відеозаписами зафіксовано прибуття працівників поліції, які уповноважені проводити розгляд скарг заявників на неправомірні дії працівників поліції, в ході розмови із ОСОБА_1 працівником поліції було роз`яснено, що останні не уповноважені розглядати скарги на дії лікаря та може звернутися із скаргами до прокуратури, ДБР ті інші вищестоящі органи із відповідними скаргами. В черговий раз працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 порядок та процедуру проведення огляду водія на визначення стану сп`яніння та, у випадку встановлення про перебування особи в стані сп`яніння, порядок оформлення матеріалів адміністративної справи та їх розгляду.

Також зафіксовано повідомлення працівником поліції ОСОБА_1 , що в порядку ст..261 КУпАП його затримано для оформлення матеріалів справи та попереджено про застосування кайданок у випадку не виконання законних вимог працівників поліції. Після чого до останнього була спроба застосування кайданок, на що ОСОБА_1 вчинив працівникам поліції супротив. Зафіксовано одягання кайданок ОСОБА_1 , після чого останнього доставлено по місцю знаходження його автомобіля на території парковки біля магазину «Епіцентр».

Відеозаписи містять дані оголошення працівником поліції змісту протоколу та роз`яснення ОСОБА_1 про те, що підпис в протоколі у відповідних його графах про ознайомлення останнього з його правами та змістом протоколу не свідчить про визнання його винним у вчиненні правопорушення, а тільки про ознайомлення із його змістом. Зафіксовано написання ОСОБА_1 пояснення «вину не визнаю» та його відмову від підписання від ознайомлення зі змістом протоколу.

Перевіряючи доводи щодо неправильності висновку лікаря медичного закладу, апеляційний суд звертає увагу на те, що неодноразово у своїх рішеннях вказував, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і несе правову відповідальність за правильність свого висновку.

Так, долучені відеозаписи до матеріалів справи свідчать про проведення лікарем додаткових заходів щодо проведення огляду ОСОБА_1 на визначення наркотичного сп`яніння на підставі сукупності різних методів дослідження та із застосуванням результату тесту, який був позитивний.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП ПНЦ ІФ ОР від 01.06.2023 року (а.с.4) встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння. Зазначено, що огляд проведено о 18.11 год. 01.06.2023 року в наркокабінеті медичного закладу лікарем ОСОБА_3 , якою зафіксовано наявність чітких двох поділок, які свідчили про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується долученими відеозаписами.

Апеляційний суд звертає увагу, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Апеляційний суд вважає, що судом не встановлено обставин, які свідчили про те, що висновок лікаря медичного закладу було отримано із порушенням прав та свобод ОСОБА_1 , а наявні у справі докази, отримані у встановленому законом порядку і не здобуті завдяки інформації, яку було отримано внаслідок істотного порушення прав та свобод.

Відповідно до 3 розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказ МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту). За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у відповідності до долучених відеозаписів, зміст висновку лікаря про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння було повідомлено водію транспортного засобу стосовно , якого було проведено такий огляд.

ОСОБА_1 фотографував результат тесту з позначками двох рисок, які свідчили про позитивний результат тесту та підтверджували його перебування в стані наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до пунктів 7 та 8 розділу ІІІ цієї Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Діагноз лікаря, який вноситься до акта медичного огляду і на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок, ставиться лікарем не тільки на підставі результатів тестування, а з врахуванням інших даних, які свідчать про наявність ознак наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що питання щодо законності використання тестів при проведенні огляду лікарем медичного закладу при проведенні огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння неодноразово вирішувалось судом і відповідно до усталеної судової практики використання застосування таких тестів є правомірним, оскільки передбачено національним законодавством.

Апеляційний суд неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що проведення тесту за допомогою тест-систем є лабораторним дослідженням, передбаченим Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що проведення відповідних тестів за допомогою тест-систем повністю узгоджується із вимогами п.7 Інструкції, яким передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що лікар, який застосовує використання вищевказаного тесту обізнаний стосовно його обмежень та приходить до результату про перебування водія транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння на підставі сукупності даних, які встановлює в результаті безпосереднього огляду.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що при проведення огляду на стан сп`яніння лікар медичного закладу самостійно вирішує які саме засоби та методи ним будуть використані та вирішує питання щодо достатності отриманих даних для висновку про те, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що лікар медичного закладу володіє відповідними знаннями, які носять спеціальний характер та досвідом, який дозволяє за допомогою передбачених методів провести медичне дослідження та отримати достатню інформацію, яка дозволяє прийти до висновку стосовно стану сп`яніння водія транспортного засобу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що з метою з`ясування всіх обставин справи, судом першої інстанції було досліджено долучений до справи стороною захисту Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП ПНЦ ІФ ОР від 01.06.2023 року, що стосуються проходження огляду водія ОСОБА_1 у медичному закладі щодо визначення стану сп`яніння (а.с.20).

В акті огляду зазначено, що огляд ОСОБА_1 проводився згідно направлення поліції о 16.44 год. лікарем ОСОБА_3 .

В акті огляду лікарем зазначено, що зовнішній вигляд обстежуваної особи був охайний, видимих пошкоджень не виявлено, наявні скарги на біль животі, свідомість обстежуваної особи була збереженою, вірно орієнтований, паранояльні ідеї щодо зговору лікаря з працівниками поліції, мовна здатність непорушена, пульс 88, артеріальний тиск 140/100, виражено розширені зіниці очей, наявний гіпер тонус м`язів, міміка жвава. В акті огляду зазначено про заперечення ОСОБА_1 перенесення травм, зазначено про виражену емоційну нестійкість та агресивність. Також вказано про відсутність запаху алкоголю з рота, зафіксовано час обстеження 17.40 год. за допомогою приладу Драгер Алкотест 6510 №27851 повірений 30.12.2022 року. Лікарем вказано про проведення тестування ОСОБА_4 1 хв. 15 сек., не виконував інструкцій лікаря. Зазначено про проведення урино тесту та 5.3 та 4 позитивний МСАТ.

Так, у відповідності до копії Акту медичного огляду ОСОБА_1 встановлено висновок та діагноз за результатами огляду про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, РПП внаслідок вживання інших стимуляторів, включаючи кофеїн.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до п.7 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Разом з тим, відповідно до п.8 Інструкція метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Вищевказані дані свідчать про те, що лікарем медичного закладу були проведені певні лабораторні дослідження за допомогою тестів та встановлені речовини, які безпосередньо призвели водія транспортного засобу ОСОБА_1 до наркотичного сп`яніння.

В медичному акті зазначено дату та час відбору 17.35 год. 01.06.2023 року. Акт огляду підписаний лікарем. Вказано про те, що аналіз проводила ОСОБА_5 аналіз сечі на тест «3» від 05.06.2023 року №1023, наркотичних речовин не виявлено від в.н. 1245 етиловий спирт не виявлено, ВИР негативні «3», МСАТ позитивний (аналіз проводився лікарем Попик).

Відповідно до результат токсикологічного дослідження №377 від 01.06.2023 року вбачається, що медичним закладом за методикою було проведено лабораторне дослідження біоматеріалу (сеча), який було відібрано у ОСОБА_1 внаслідок чого лікар прийшов до висновку за результатами огляду ОСОБА_1 про його перебування в наркотичному сп`янінні.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до вимог Інструкції заключний висновок здійснюється лікарем на підставі отриманих результатів огляду, тестів та лабораторних досліджень, що в даному випадку підтверджено долученими відеозаписами, актом огляду водія та висновком медичного огляду №377 від 01.06.2023 року.

Апеляційний суд вважає, що вищевказаний висновок зроблений лікарем-наркологом медичного закладу в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд, часу та місця його проведення, що дає підстави для визнання необґрунтованими доводи апелянта стосовно повноважень лікаря, яким було проведено огляд щодо нього на визначення стану наркотичного сп`яніння, а також не визнання повними експрес тесту та огляду, на підставі яких лікар прийшов до висновку про його перебування в стані наркотичного сп`яніння.

Клінічні дані в поєднанні з результатом тесту дали лікарю можливість визначити, чи знаходиться людина під дією наркотичних речовин.

Зі змісту відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції та акту огляду №377 від 01.06.2023 року. вбачається, що лікарем медичного закладу була застосовані різні методи дослідження та заходи щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, які в своїй сукупності дозволяли лікарю прийти до обґрунтованого висновку про перебування водія ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Таким чином, в результаті перевірки доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не було встановлено даних, які б свідчили про неправомірність огляду, який було проведено відповідно до вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.06.2023 року № 377 щодо результатів медичного огляду, проведеного лікарем ОСОБА_3 КНП «ПНЦ ІФ ОР» стосовно водія ОСОБА_1 відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, є чітким та зрозумілим, не містить суперечностей і не потребує додаткового роз`яснення.

Після ухвалення лікарем висновку про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, на ОСОБА_1 працівниками поліції було оформлено протокол про адміністративне право рушення за керування ним транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що зафіксовано відеодоказами, додані до матеріалів справи.

Відеодоказами зафіксовано оголошення протоколу та ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом протоколу, зафіксовано відмову від підписання правопорушником відповідних граф протоколу та вручення копії протоколу. Відеозаписами також зафіксовано роз`яснення працівником поліції про можливість оскарження ОСОБА_1 висновку лікаря у випадку незгоди із результатом огляду, при цьому працівник поліції зазначив про можливість оскарження дій працівників поліції.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаний відеозапис було зроблено інспекторами патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення за допомогою технічних засобів боді-камер.

Так, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією, законами та міжнародними, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок порушення таких прав

Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали адміністративного провадження не містять даних, які свідчать про фальсифікацію відеозаписів та невідповідність їх фактичним обставинам.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозапис було здійснено за допомогою спеціального приладу персонального відеореєстратора працівника поліції, особливістю якою є фіксація інформації із зазначенням часу та дати в режимі циклічного відеозапису певної довжини, який зберігається в окремих файлах на картці пам`яті відеоприладу.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази.

Апеляційним судом було встановлено, що долучений відеозапис до матеріалу протоколу про адміністративне правопорушення стосується подій, які мали місце 01.06.2023 року, які відбувались та фіксувались у хронологічній послідовності, містять відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

До матеріалів справи долучено довідку про наявність у ОСОБА_1 станом на 02.06.2023 року посвідчення водія серії НОМЕР_2 (а.с.9).

Наявне направлення на огляд водія до медичного закладу в КНП ПНЦ ІФ ОР щодо ОСОБА_1 , згідно якого 01.06.2023 року о 16.44 год. у ОСОБА_1 виявлено ознаки спяніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук.

Так, до матеріалів справи долучено копію постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7093567 від 01.06.2023 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення за порушення ним ч.2 ст.122 КУпАП за керування ним транспортним засобом без подання світлового покажчика повороту (а.с.7), зі змістом якої останній відмовився від підпису.

Згідно рапорту поліцейського взводу 2 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області І.Левченка (а.с.5) 01.06.2023 року о 16.28 год. по вул. Івасюка було зупинено автомобіль марки «SUBARU» д.н.з НОМЕР_1 ,», під керуванням ОСОБА_1 , який під час руху та під час зміни напрямку руху не увімкнув світловий покажчик повороту. Під час спілкування з водієм було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідала обстановці, тремтіння пальців рук, у зв`язку із чим було водію запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Згідно висновку лікаря №377 водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Після огляду водій почав ухилявся від притягнення до відповідальності та затягувати час, у зв`язку із чим було прийнято рішення про застосування затримання особи в порядку ст.. 261 КПК України та застосування фізичної сили та спецкайданок на підставі ст.. 45 ЗУПНП та доставлено на місце події о 19.40 год. На підставі чого на водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та винесено постанову за ч.2 ст. 122 КУпАП. зазначено, що винесено постанову про затримання серії АЗ №043440.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що рапорти працівників поліції за своїм правовим змістом є службовими документами, якими поліцейські інформують начальника про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

В матеріалах справи наявний протокол АЗ №043440 про адміністративне затримання ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.6), відповідно до якого ОСОБА_1 у відділ поліції не доставлявся, був доставлений за адресою вул.. Івасюка, 17.

В матеріалах справи наявна довідка №31 видана КПН ПНЦ ІФ ОР (а.с.31), відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 самостійно звернувся на медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 02.06.2023 року о 13.30 год. та встановлено, що ознаки сп`яніння в останнього не виявлено на момент огляду. Довідка підписана лікарем ОСОБА_6 .

Апеляційний суд вважає, що вищевказана довідка не свідчить про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення , оскільки факт перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння повинен бути встановлений відповідним висновком лікаря медичного закладу внаслідок проведення огляду на стан сп`яніння протягом двох годин з моменту виникнення підстав для проведення такого огляду.

Так, відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, а з даної довідки вбачається, що ОСОБА_1 звернувся в КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської міської ради» для проведення огляду на наступний день після виявлення підстав для проведення такого огляду, а саме 02.06.2023 року та за відсутності при огляду працівника поліції, як того вимагається відповідною Інструкцією.

Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали адміністративного провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку, суд дійшов до правильного висновку, що матеріали адміністративної справи містять достатньо доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, оскільки добровільно пройшов огляд на визначення стану сп`яніння у медичному закладі в результаті чого було встановлено, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Так, ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він поза розумним сумнівом керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Призначене адміністративне сп`яніння за вчинене правопорушення призначено в мінімальних межах санкції закону, відповідає вимогам ст.23 КУпАП, є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП , за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

Зокрема, встановлена законодавцем санкція за ч.1 ст. 130 КУПаП, якою передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, не передбачає призначення іншого стягнення ніж те, яке застосовано судом першої інстанції до правопорушника.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Рогів Т.Р. залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв