Справа № 567/244/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.23 м.Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Василевич О.В., з участю секретаря Калетинця Б.Р., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ярмольчука В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Острог матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого (зі слів), зареєстроване та фактичне місце проживання : АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановив :

06.02.2023 р. о 18 год. 12 хв. ОСОБА_1 в с.Лючин по вул.Мирна Рівненського району Рівненської області керував транспортним засобом автомобілем марки «Renault Clio», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на предмет визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився.

Окрім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №172368 від 06.02.2023 р. ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.п.2.4, 8.9 б) ПДР Українипри наступних обставинах - 06.02.2023 о 18 год. 12 хв. в с.Лючин по вул.Шевченка водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Renault Clio», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячку синього і червоного кольору та спеціального звуковового сигналу.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив обставини, викладені у складених відносно нього протоколах, свою провину у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.1 ст.130 та за ч.1 ст.122-2 КУПАП не визнав. Заперечив факт керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а також факт невиконання ним вимог поліцейських про зупинку транспортного засобу. Пояснив, що 06.02.2023 року він перебував по справам в с.Новомалин Острозька МТГ Рівненського району Рівненської області, та в нього є два тесті з якими він того ж дня вживав алкогольні напої. 06.02.2023 року у вечірній час до нього в с.Новомалин приїхала його цивільна дружина ОСОБА_2 , з якою вони разом поїхали додому в с.Лючин. Під`їжджаючи додому він помітив патрульний автомобіль поліції та коли він вийшов з автомобіля, то працівники поліції забігли на подвір`я, де одягнули йому кайданки та доставили у відділення поліції. Перебуваючи у відділенні поліції йому пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого він відмовився, оскільки не вбачав потреби, так як розумів, що перебуває у стані сп`яніння. Пояснив, що він звертався до керівництва поліції з приводу перевірки законності свого затримання та в подальшому своє звернення відкликав, з огляду на що в діях працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не було встановлено порушення законодавства. Зазначив, що з поліцейським ОСОБА_3 не знайомий та з поліцейським ОСОБА_4 знайомий, та раніше між ним та названими поліцейськими не виникало будь-яких конфліктних ситуацій, які б давали підстави для сумнівів в об`єктивності дій останніх.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Ярмольчук В.С. в судовому засіданні заявив усне клопотання про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень, мотивуючи тим, що в ході судового розгляду не було встановлено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також не було встановлено факту переслідування патрульним автомобілем автомобіля керованого ОСОБА_1 та невиконання останнім вимог про зупинку.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в с.Лючин та впродовж 2 років перебуває з ОСОБА_1 у цивільному шлюбі. 06.02.2023 року близько 16 год. вона на автомобіля, який належить її батькові ОСОБА_5 , поїхала з с.Лючин в с.Новомалин, де перебувала близько 2 год. та заїжджала на склад по господарським справам. Після цього вона, керуючи автомобілем, разом з ОСОБА_1 повернулась назад додому в с.Лючин та під`їжджаючи до подвір`я власного домогосподарства помітила патрульний автомобіль поліції. Після того як автомобіль заїхав на подвір`я до них підійшли працівники поліції та представились, в подальшому виникла сутичка та ОСОБА_1 затримали і доставили у відділення поліції. Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що працює поліцейським СРПП ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області та 06.02.2023 року у вечірній час спільно з поліцейським ОСОБА_3 здійснювали патрулювання, зокрема, коли вони перебували у с.Лючин, то переслідували автомобіль за кермом якого перебував ОСОБА_1 , інших осіб в автомобілі він не помітив. Під час переслідування патрульним автомобілем він вмикав проблискові маячки та звуковий сигнал. Переслідуваний автомобіль під керуванням ОСОБА_1 заїхав на територію домогосподарства, після чого він спільно з поліцейським ОСОБА_3 через відчинені ворота зайшли на територію подвір`я та підійшли до водія ОСОБА_1 , де між ними виник словесний конфлікт, який перейшов у сутичку, в результаті якої ОСОБА_1 був затриманий та доставлений у відділення поліції №3 для складання відповідних процесуальних документів.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що працює інспектором СРПП ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області та 06.02.2023 спільно з ОСОБА_4 здійснювали патрулювання в с.Межиріч, де вони отримали інформацію про те, що ОСОБА_1 був учасником конфлікту, поводить себе неадекватно та керує транспортним засобом перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. З метою перевірки вказаної інформації вони направились в с.Новомалин, та рухаючись в с.Лючин їм на зустріч рухався автомобіль марки «Renault Clio», вони увімкнули проблискові маячки червоного та синього кольору та подали звуковий сигнал, на що водій не зреагував, у зв`язку з чим патрульний автомобіль розвернувся та вони почали наздоганяти вказаний автомобіль, проте не встигли його наздогнати, оскільки автомобіль орієнтовно через 100-200 метрів заїхав на території домогосподарства. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 та інших осіб в салоні автомобіля не було. Він та поліцейський ОСОБА_4 зайшли на територію домогосподарства через відчинені ворота, та в цей час ОСОБА_1 вимкнув двигун і вийшов з автомобіля, а з житлового будинку вибігла жінка в домашньому халаті та інший чоловік. В подальшому відбувся конфлікт, під час якого ОСОБА_1 чинив працівникам поліції активний опір. ОСОБА_1 було повідомлено про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та в подальшому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, від проведення якого він відмовився.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та доводи його захисника на спростування обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, покази свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, при вирішенні питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП виходить з наступного.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015р. №1452/735 та «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103.

Відповідно до вказаних нормативно-правових актів оглядові на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння згідно з ознаками такого стану, встановленими у вищезгаданій Інструкції, затвердженій спільним наказом МВС України та МОЗ України.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №172367 від 06.02.2023 року, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення на огляд водія, ознаками алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 були запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці.

Тобто працівники поліції вказали підстави у зв`язку з якими вони вважають, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та суд приходить до висновку, що він всупереч п.2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння виходячи з наступного.

З досліджених у судовому засіданні відеозаписів з нагрудної камери поліцейського встановлено, що під час перевірки працівниками поліції документів у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції висловлювався на їхню адресу нецензурними та образливими словами, поводив себе нетактовно та зверхньо, на місці події також була присутня ОСОБА_2 , яка перебувала у домашньому халаті та домашніх тапочках (диск 1 файл VID57F.МР4, час 18:20:04 18.20.35 та 18:21:05 18:21:50). В ході спілкування працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про невиконання ним вимог про зупинку транспортного засобу, що є порушенням ПДР, у відповідь на що присутня ОСОБА_2 зазначила : « А може це я була за рульом ? Звідки Ви знаєте хто був за кермом ?». В подальшому між працівниками поліції, з однієї сторони, та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , з другої сторони, відбулась сутичка, в ході якої до ОСОБА_1 був застосований спецзасіб кайданки та останнього було затримано і доставлено у відділення поліції № 3 для встановлення особи і складання процесуальних документів. Під час спілкування з працівниками поліції, в тому числі перебуваючи у відділенні поліції № 3, ОСОБА_1 підтвердив факт вживання алкогольних напоїв в с.Новомалин, після чого він повернувся в с.Лючин, водночас заперечив факт керування автомобілем. Після встановлення особи ОСОБА_1 та перевірки документів, останньому у зв`язку з керуванням автомобілем та виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 без вагань відмовився, погоджуючись з тим, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не вказував на інших осіб, які керували автомобілем, коли він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння повертався з с.Новомалин в с.Лючин. В подальшому працівники поліції склали відповідні процесуальні документи, з якими ознайомили ОСОБА_1 , в яких він розписався (диск 1 : файли VID59F.МР4, VID57F.МР4, VID57F.МР4; диск 2 : файл VID00F.МР4, диск 3 : файли VID52F.МР4, VID43F.МР4, VID23F.МР4).

Згідно ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ч.2, 3 ст.266 КУпАП та положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, даний огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду працівником поліції або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння встановлено, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме : запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці.

Одночасно, з матеріалів справи вбачається, що поліцейським на ім`я ОСОБА_1 було складено направлення на огляд водія в медичному закладі з метою виявлення алкогольного сп`яніння, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №172367 від 06.02.2023 р., ОСОБА_1 цього дня о 18 год. 12 хв. в с.Лючин по вул.Мирна Рівненського району Рівненської області керував транспортним засобом автомобілем марки «Renault Clio», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на предмет визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не навів будь-яких доводів, які б спростовували обставини, викладені у складеному відносно нього протоколі та не вказав причин своєї відмови пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 в частині заперечення факту керування автомобілем, оскільки він, визнаючи факт перебування в автомобілі у день та час, вказаний у складеному відносно нього протоколі, не вказував під час спілкування з поліцейськими, а також при складанні протоколу, на інших осіб, які ймовірно керували таким автомобілем. Пояснення ОСОБА_1 суд розцінює як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

Суд також не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_2 , яка перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_1 , в частині заперечення нею факту перебування останнього за кермом автомобіля, в яких вона вказувала, що у день та час, вказаний у протоколі автомобілем керувала вона, а саме в період часу орієнтовно з 16 год. по 18 год., та надані нею покази суд оцінює критично, оскільки з досліджених судом відеозаписів з нагрудної камери поліцейського судом встановлено, що після зупинки автомобіля марки «Renault Clio», свідок вказувала працівникам поліції про ймовірність свого перебування за кермом автомобіля, водночас суд звертає увагу, що такі покази не можуть відповідати дійсності, оскільки свідок перебувала на вулиці у домашньому халаті та у домашніх тапках, з ліхтарем розміщеним на лобній ділянці голови, та зазначений зовнішній вигляд з урахуванням зимової (прохолодної) пори року та вечірньої години доби є характерним для перебування у домашній обстановці, а не для керування автомобілем, а відтак з урахуванням фактичних шлюбних відносин, в яких свідок перебуває з ОСОБА_1 , надані свідком покази суд розцінює як її намагання сприяти чоловікові уникнути передбаченої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, відповідають вимогам достатності, допустимості та належності та підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України та, відповідно, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В ході судового розгляду не встановлено підстав вважати, що поліцейські відділення поліції № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, перебуваючи при виконанні службових обов`язків, діяли упереджено по відношенню до ОСОБА_1 , переслідуючи інші цілі, а ніж передбачені законодавством у випадку виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 та його захисник не навели суду обгрунтованих доводів та не надали суду достатніх доказів, які б спростовували обставини, встановлені поліцейськими та зафіксовані у процесуальних документах, зібраних у матеріалах справи, які було досліджено судом.

Таким чином, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами, які повністю узгоджуються між собою. Підстав вважати їх недопустими суд не вбачає.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При вирішенні питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2 КУпАП суд виходить з наступного.

Згідно ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставин справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до зазначеної правової норми судом проведена повна та всебічна оцінка зібраних доказів.

Відповідно до змісту ч.2 ст.251 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обов`язок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №172368 від 06.02.2023р. ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.п.2.4, 8.9 «б» ПДР України, відповідно до яких водій на вимогу поліцейського повинен зупинитися з дотриманням правил ПДР.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у невиконанні водієм вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до п.8.9 б) ПДР України вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, зокрема в частині невиконання ним вимоги поліцейського про зупинку керованого ним автомобіля, а відтак відсутні докази, що підтверджують його провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

Будь-які інші належні та допустимі докази, зібрані у порядку ст.251 КУпАП, які б достовірно з достатньою переконливістю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, у справі відсутні.

За наведених обставин та з урахуванням заперечень ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, відповідний протокол про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом, що підтверджує його вину.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно положень КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів по справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини справи, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Застосовуючи вид адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення не встановлено.

Згідно довідки відділення поліції №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 06.02.2023 р. ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності та згідно бази даних отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 14.01.2014 року.

При накладенні адміністративного стягнення судом взято до уваги, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, тимчасово непрацюючий, за віком та станом здоров`я є працездатним, неповнолітніх на утриманні немає, ОСОБА_1 як водій повинен був розуміти існуючі додаткові обмеження щодо вживання спиртних напоїв особами, які здійснюють керування транспортними засобами, однак знехтував та проігнорував такими обмеженнями, а томуберучи до уваги, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною, суд вбачає фактичні та правові підстави для застосування адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень, що буде відповідати характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.23, 24, 40-1, ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.221, 276, 280, 283, 284 КУпАП, -

постановив :

Визнати ОСОБА_1 таким, що вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536,80 грн.

У разі несплати штрафу в 15-ти денний термін, штраф підлягає примусовому стягненню в порядку ст.308 КУпАП у подвійному розмірі, а саме у сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 13.09.2023 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.