Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
13.09.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Свиди О. Г.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.
Згідно з постановою, 08.08.2022, о 16 год 13 хв, у м. Ужгород, по вул. Комендаря, 71, водій ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння керував транспортним засобом марки «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у лікаря у встановленому законом порядку, що підтверджується медичним висновком № 460 від 08.08.2022. Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Свида О. Г. вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою клопотання сторони захисту про виклик лікаря-нарколога до суду для надання пояснень. Крім того вважає, що оскільки наявний у матеріалах справи відеозапис не є безперервним, такий не може визнаватися належним доказом у справі. Так, на відеоматеріалі відсутній фрагмент процедури надання ємкості для збору біологічного матеріалу, тому в сторони захисту виникає питання чи була вона у використанні і чи не залишились у ній залишки наркотичної речовини від попереднього аналізу. Звертає увагу на висновок лабораторії «Астра-дія», що був отриманий одразу після проведення освідування у медичному закладі, відповідно до якого ОСОБА_1 був тверезий. Адвокат Свида О. Г. стверджує, що його підзахисному не були роз`яснені права, зокрема на отримання правової допомоги, що підтверджується відеозаписом та зокрема працівником поліції під час надання пояснень у суді безпосередньо у судовому засіданні. Апелянт вказує на те, що поліцейські незаконно зупинили транспортний засіб та безпідставно склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення. Постанову просить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Дослідивши зібрані у справі докази, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги. немає.
Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника, адвоката Свиди О. Г., які були належним чином повідомлені про розгляд справи, про що свідчать довідки про доставку SMS-повідомлення від 22.06.2023, однак, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від вказаних осіб не надходило. За таких обставин, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, сформованої у справі «Пономарьов проти України», де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та що заявник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді та враховуючи те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, його захисником подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, тому апеляційний суд, відповідно до ст. 294 КУпАП, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративного правопорушення, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №058813, 08.08.2022, о 16 год 13 хв, у м. Ужгород, по вул. Комендаря, 71, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у лікаря у встановленому законом порядку, що підтверджується медичним висновком № 460 від 08.08.2022. Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Своїми підписами ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений, копію його отримав.
Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 460 від 08.08.2022 підтверджено, що ОСОБА_1 пройшов освідування на стан сп`яніння у лікаря КНП «ЗОМЦПЗ та МД» за результатами обстеження лікар ОСОБА_3 встановив, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (а. с. 2).
Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №5726729 від 08.08.2022, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн.
Довідкою на основі облікових баз даних Інформаційного порталу Національної поліції підтверджено, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 17.01.2020 (а. с. 7).
З розписки ОСОБА_1 , яка міститься у матеріалах справи, убачається, що ОСОБА_1 зобов`язується залишити належний йому транспортний засіб марки «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_1 , на місці зупинки автомобіля (а. с. 3).
З відеозапису, що міститься на DVD - диску убачається, що працівники поліції, зупинивши водія ОСОБА_1 мали сумніви щодо його тверезості, тому запропонували водієві пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що водій добровільно погодився. ОСОБА_1 пройшов медичний огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, результат якого позитивний лікарем констатовано, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння. З медичним висновком ОСОБА_1 ознайомлено, жодних обґрунтованих скарг, чи будь-яких заперечень щодо результатів тестування ОСОБА_1 не висловлював (а. с. 6, 29). Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що відносно нього складатимуть протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, тобто йому було відомо про вчинене правопорушення, а також роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Досліджений апеляційним судом відеозапис інформативний, позбавлений упередженості та суб`єктивного ставлення, є послідовним, містить у хронологічній послідовності необхідні відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник патрульної поліції Серешко Х. В. була упереджена при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря нарколога КНП «ЗОМЦПЗМЗ» ОСОБА_3 , який проводив огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та склав висновок про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаних документів щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейський та лікар при виконанні свої посадових обов`язків діяли в межах наданих їм повноважень.
При ухваленні судового рішення, апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Так, згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Не бере до уваги апеляційний суд твердження апелянта про те, що поліцейські безпідставно зупинили транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , та скали відносно протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відхиляючи доводи в цій частині, апеляційний суд вважає правильними та обґрунтованими висновки місцевого суду щодо того, що проходження особою, на вимогу поліцейського, огляду на стан наркотичного сп`яніння та керування транспортним засобом у стані сп`яніння, жодним чином не пов`язане з причиною зупинки транспортного засобу під її керуванням. Окрім того, місцевим судом взято до уваги зміст пояснень працівника патрульної поліції Серешко Х.В. яка зазначила, що ОСОБА_1 був зупинений на підставі п.10. ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», через іноземну реєстрацію транспортного засобу, та у нього перевірявся страховий поліс, у подальшому поліцейські помітили у водія очевидні ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тому водію було запропоновано проїхати до медичного закладу та пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що у день складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, останній добровільно погодився на вимогу працівників поліції пройти освідування у закладі охорони здоров`я, оскільки жодних наркотичних речовин не вживав, був тверезий, а результати освідування викликають сумніви, - апеляційний суд відхиляє як безпідставні, оскільки факт перебування водія ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння підтверджується сукупністю доказів, які повністю узгоджуються між собою, у належності та достовірності яких сумнівів не виникає.
При оцінці доводів апелянта про те, що наявний у матеріалах справи відеозапис не є безперервним, тому він не може визнаватися належним доказом, оскільки на відеоматеріалі відсутній фрагмент процедури надання ємкості для збору біологічного матеріалу, тому в сторони захисту виникає питання чи була вона у використанні і чи не залишились у ній залишки наркотичної речовини від попереднього аналізу, апеляційний суд твердження у цій частині відхиляє з огляду на таке.
Передовсім, суд апеляційної інстанції, дослідивши наявний у матеріалах справи відеоматеріал на предмет належності та достовірності, констатує, що вказаний відеозапис відображує події у хронологічній послідовності за участі ОСОБА_1 . Так, з відеоматеріалу убачається, що на пропозицію поліцейських пройти освідування у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 погодився, відтак пройшов огляд у закладі охорони здоров`я, а саме у КНП «ЗОМЦПЗ та МД»; щодо результатів освідування ОСОБА_1 жодних заперечень не висловлював. З наявних у матеріалах справи доказів не убачається, що ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду в іншому медичному закладі, а також відсутні будь-які дані, які можуть свідчити про те, що результатам огляду водій ОСОБА_1 не довіряє чи має сумніви у професійності та кваліфікації лікаря, який власне провів освідування ОСОБА_1 та склав медичний висновок.
Відповідно до приписів Інструкції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, висновок за результатами медичного огляду може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 не ініціював повторне дослідження відібраних зразків біологічного середовища та не оскаржував медичний висновок.
Крім того, з переглянутого відеозапису убачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 286 КУпАП, у тому числі право ОСОБА_1 на правову допомогу адвоката, а тому твердження апелянта про те, що поліцейські порушили його право на захист визнаються такими, що не знайшли свого підтвердження.
Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що місцевим судом за клопотанням адвоката Свиди О. Г. був допитаний поліцейський УПП в Закарпатській області ОСОБА_4 , яка надала пояснення щодо обставин складання протоколу. Водночас, за клопотанням адвоката Свиди О.Г. у судове засідання неодноразово викликався і лікар, яким було складено висновок медичного огляду щодо ОСОБА_1 . Однак, як убачається зі змісту постанови, лікар на неодноразово виклики у судові засідання не з`явився, у подальшому адвокат Свида О. Г. відмовився від виклику лікаря в судове засідання. Тому, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи адвоката Свиди О. Г. про те, що суд не викликав у судові засідання для надання пояснень лікаря, який проводив освідування ОСОБА_1 .
Твердження апелянта про те, що місцевий суд не дав належної оцінки результатам аналізів, які ОСОБА_1 здав у медичному центрі Астра Діа, які показали відсутність наркотичних речовин у його біоматеріалах, - апеляційний суд до уваги не бере з огляду на таке.
Те, що ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу, де пройшов огляд на стан сп`яніння, у результаті чого складено висновок про те, що водій ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння, апеляційний суд констатує, що вказані обставини жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відхиляючи вказані твердження, апеляційний суд звертає увагу на те, що наявні у матеріалах справи результати лабораторних досліджень від 08.08.2022 (а. с. 18) ніяк не впливають на висновки суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винуватим у порушенні вимог п. 2.9 «а» ПДР та скоєння ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не є підставою для скасування судового рішення. При цьому апеляційний суд зазначає, що дослідження сечі, відібраної від ОСОБА_1 , проведено лише о 19 годині 34 хвилини.
Частиною 4 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Згідно з п. 22 розділу ІІІ Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Тому, жодні результати досліджень, надані апелянтом на підтвердження його невинуватості, - апеляційний суд не враховує, вважає їх такими, що не ставлять під сумніви законність висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
На переконання апеляційного суду, суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог за п. 2.9 «а» ПДР; що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка; що адміністративне стягнення накладено на нього у межах санкції частини першої вищевказаної статті, з дотриманням положень ст. ст. 33-35 КУпАП, у зв`язку з чим визнається таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, яке має підвищену суспільну небезпеку й належить до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння сприятиме досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодним чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану адвокатом Свидою О. Г. апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та адвокат Свида О. Г., не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази у їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Свида О. Г. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН