Cправа № 611/337/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року суддя Барвінківського районного суду Харківської області Коптєв Ю.А., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня Орілька, Первомайський район, Харківська область, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ст.. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 328430 складеного 27.08.2023, вбачається, що ОСОБА_1 27.08.2023, об 11 год. 50 хв. по вул. Весняній в м. Барвінкове Харківської області, керуючи автомобілем «Geely», державний номерний знак НОМЕР_3 , не врахував дорожньої обстановки скоїв наїзд на металеву перешкоду, в результаті автомобіль зазнав механічних пошкоджень, чим порушив вимоги пункту 2.3 Б, 12.1, 12.3 ПДР, тобто вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 327859 складеного 27.08.2023 вбачається, що ОСОБА_1 27.08.2023, об 11 год. 50 хв. по вул. Весняній в м. Барвінкове Харківської області, керуючи автомобілем «Geely», після дорожньо-транспортної пригоди вживав алкогольні напої, чим порушив вимоги п. 2.10 «є» ПДР України, тобто вчинив правопорушення за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Ухвалою суду від 28.09.2023 адміністративні справи №611/337/23 провадження 3/611/193/23 та №611/339/23 провадження 3/611/194/23 відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, об`єднано в одне провадження із присвоєнням номеру 611/337/23 провадження 3/611/193/23.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні данних адміністративних правопорушеннь не визнав, та пояснив, що у відповідності до диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вживання алкогольних напоїв особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю, однак своїми діями він матеріальних збитків нікому не спричинив, тобто він не вчиняв дорожньо-транспортної пригоди, а отже і не може бути притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад зазначеного правопорушення, а також відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а тому просить суд провадження в даній справі закрити .

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленого законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

За змістом положень ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними, достатніми та допустимими доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стандарт доведеності вини поза розумним сумнівом).

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протокол про вилучення речей і документів, а також інші документи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Наведена норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до конкретних правил дорожнього руху, порушення вимог яких має бути у причинному зв`язку з їх наслідками.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Згідно з п.12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Отже, порушенням у цьому випадку є неврахування дорожньої обстановки, яка визначається як «сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху...»; під дорожніми умовами розуміються сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан (п.1.10 ПДР). Крім того, йдеться про безпечне керування, визначення якого в ПДР узагалі відсутня.

Відповідно до п. 1.10 ПДР дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Згідно зі ст.22 ЦК України збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

З аналізу наведених норм законодавства випливає, що збитки в розумінні п. 1.10 ПДР - це втрати особи, цивільні права якої були порушені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

За матеріалами справи власником автомобілям «Geely», д.н.з. НОМЕР_3 , є сам притягуваний ОСОБА_1 ; даних про наявність пошкоджень його транспортного засобу, про інших осіб, яким в результаті необачних дій ОСОБА_1 були б завдані збитки, про пошкодження вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, про потерпілих адмінпротокол не містить.

Відтак, зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку ОСОБА_1 під час керування автомобілем не порушував вимоги п. 12.1 ПДР, ним нікому не спричинено шкоди, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Аналогічна відповідальність настає за ч. 4 ст. 130 КУпАП за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Суб`єктивна сторона вказаного адмінправопорушення характеризується прямим умислом.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Враховуючи те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ним не зумовлювалась необхідність виконання вимог п. 2.10 «є» ПДР, що виключає в його діях склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130 КУпАП і тягне закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається не винуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, відомості, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та доданих до них матеріалах,суд приходить до висновку, що вони не містять належних та достатніх даних, які б поза розумним сумнівом свідчили про те,що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Оскільки за наслідками розгляду справи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір стягненню з нього не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 124, ч.4 ст. 130, 247 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності в його діях події і складу адміністративних правопорушеннь.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Барвінківський районний суд Харківської області.

Суддя Барвінківського районного суду Ю.А. Коптєв