Єдиний унікальний номер судової справи 945/1177/23
Номер провадження 33/812/465/23 Головуючий у місцевому суді: Шаронова Н.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участю: захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Єнової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Єнової Лілії Миколаївни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №091089, який надійшов на розгляд до Миколаївського районного суду Миколаївської області і був складений 29 травня 2023 року, встановлено, що 29 травня 2023 року о 17 год. 29 хв. в Миколаївській області в Миколаївському районі в селі Сливине по вулиці Південній, біля будинку за №4/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопедом Kanuni CMT50, без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу та у медичному закладі відмовився у присутності свідків. Вказаним водій порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 грн. 80 коп.

Не погодившись із судовим рішенням, 05 жовтня 2023 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Єнова Л.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2023 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді, з посиланням на те, що оскаржувану постанову було отримано 28 вересня 2023 року, як і ознайомлено з матеріалами справи.

Звернуто увагу на те, що ОСОБА_1 не було відомо про розгляд справи у суді та постановлення постанови 31 серпня 2023 року, оскільки жодних поштових повідомлень на свою адресу проживання чи реєстрації він не отримував. Про існування постанови стало відомо 17 вересня 2023 року.

Крім того, з наявної в матеріалах справи довідки про доставку повідомлення у Додаток «Viber» неможливо встановити чи отримав адресат вказане повідомлення і переглянув його вчасно.

Також зазначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення та в процесуальних документах суду вказується адреса проживання особи, що притягається до адміністративної відповідальності, яка не відповідає дійсності, та не є адресою його проживання чи реєстрації.

У судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення поштою судової повістки, а також телефонограмою, тобто належним чином, відповідно до вимог ч.5 ст.294 КУпАП.

За такого, апеляційний суд з урахуванням положень ч.1 ст.268, ч.6 ст.294 КУпАП вважав за можливе розглядати справу у відсутність особи, яка бере участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в межах питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Передбачене ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07 липня 1989 року).

Так, у вказаному рішенні Європейського суду з прав людини зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників справ про адміністративні правопорушення виступає передбачений у ч.2 ст.294 КУпАП порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисником, потерпілою стороною протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення з дня її винесення, передбачене ч.2 ст.294 КУпАП, надає особі, яка бажає оскаржити судове рішення, достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади, період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

За приписами КУпАП, процесуальні дії під час провадження у справі про адміністративне правопорушення мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом особи на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.

За положеннями ст.289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про поновлення строку необхідно виходити з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Так, причина пропуску строку звернення до апеляційного суду із апеляційною скаргою на постанову місцевого суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась зі скаргою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

При цьому, доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

До того ж, відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Зокрема підставою для поновлення такого строку може бути неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справах «Олександр Шевченко проти України» п.27, та «Трух проти України»).

Так, за матеріалами даного провадження встановлено, що у суді першої інстанції справу було призначено до розгляду на 31 серпня 2023 року.

Державна судова адміністрація України наказом від 23 січня 2023 року №28 затвердила Порядок надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі.

Надсилання учасникам судового процесу судових повісток, повідомлень і викликів в електронній формі здійснюється шляхом направлення в месенджері за допомогою програмного додатка або SMS-повідомлення за допомогою автоматизованої системи документообігу суду.

Судові повістки, повідомлення і виклики в електронній формі надсилаються учаснику судового процесу за наявності відповідної заяви та технічної можливості.

Тобто, якщо особа надала згоду на отримання судової повістки за допомогою електронної пошти або засобами мобільного зв`язку, таке повідомлення вважається належно оформленим викликом.

Матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 від 29 травня 2023 року, в якій він просив надсилати судові виклики в електронній формі на його мобільний номер телефону (а.с.9).

У зв`язку із цим, ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи, призначеного на 31 серпня 2023 року, повідомлявся судом за допомогою повідомлення на мобільний номер телефону, зазначений у вказаній заяві. Вказане повідомлення доставлено адресату 25 серпня 2023 року (а.с.41).

Постановою судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 грн. 80 коп.

ОСОБА_1 та його захисник Єнова Л.М. мали право оскаржити вищевказану постанову протягом 10 днів з дня винесення постанови тобто по 11 вересня 2023 року включно (09-10 вересня 2023 року вихідні дні).

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 або його захисник Єнова Л.М. з 31 серпня 2023 року до 11 вересня 2023 року цікавились рухом справи та звертались до Миколаївського районного суду Миколаївської області із заявою про надання їм копії постанови суду.

13 вересня 2023 року захисник ОСОБА_1 адвокат Єнова Л.М. звернулась до районного суду із заявою про видачу копії постанови від 31 серпня 2023 року, та отримала її в приміщені суду лише 28 вересня 2023 року (а.с.46).

Апеляційну скаргу подано захисником лише 05 жовтня 2023 року, тобто, поза межами строку, встановленого ст.294 КУпАП.

Як вище зазначалось, з рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Так, в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що «від судів вимагається вказувати підстави для поновлення права на оскарження судового рішення, однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі, проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки вказується на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Процедура визначення строку для подання апеляційної скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, про неповідомлення ОСОБА_1 про дату розгляду справи не є належним обґрунтуванням поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки судом вживалися заходи для повідомлення його про дату судового розгляду, а останнім не надано доказів неотримання таких повідомлень.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, була обізнана про розгляд справи, призначений на 31 серпня 2023 року, а його захиснику адвокату Єновій Л.М. щонайменше з 13 вересня 2023 року було відомо про прийняту постанову.

Отже, враховуючи, що матеріали справи містять достатні дані про обізнаність ОСОБА_1 про те, що справа розглядається в районному суді та судове засідання було призначено на 31 серпня 2023 року, а матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 та його захисник Єнова Л.М. до 13 вересня 2023 року вживали заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження або звертались до районного суду для отримання копії оскаржуваної постанови, та враховуючи обізнаність захисника щонайменше з 13 вересня 2023 року по прийняту у справі постанову, а також зважаючи, на принцип диспозитивності, який передбачає, що кожна особа користується своїми правами на свій власний розсуд і використовує той обсяг прав, передбачений КУпАП, який вважає за потрібне, та враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що особою, яка подала апеляційну скаргу, не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду. При цьому, обставини, на які посилається особа, яка подає апеляційну скаргу, не свідчать про існування будь-яких об`єктивних перешкод у реалізації нею своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо дати отримання копії постанови суду як підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення є помилковим тлумаченням діючого законодавства, оскільки положення ч.2 ст.292 КУпАП пов`язують строки оскарження виключно з моментом винесення судом відповідної постанови, а не з моментом її вручення особі.

Щодо твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення та в процесуальних документах суду вказується адреса проживання особи, що притягається до адміністративної відповідальності, яка не відповідає дійсності, та не є адресою його проживання чи реєстрації, то апеляційний суд їх відхиляє, з огляду на наступне.

Так, дані про місце проживання особи вносяться у протокол про адміністративне правопорушення з її слів, та коли особа знайомиться з його змістом та ставить свій підпис без викладення зауважень, то вказані дії свідчать про те, що усі особисті дані про цю особу внесені представниками поліції вірно та відповідають дійсності, тобто навмисне чи помилкове зазначення особою невірних даних про своє місце проживання не має правового значення для складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав без будь-яких зауважень щодо його місця проживання. До того ж, слід звернути увагу, що в заяві ОСОБА_1 про отримання електронних повісток вказана така ж сама адреса місце проживання останнього, що і в протоколі про адміністративне правопорушення.

Щодо посилання захисника ОСОБА_1 адвоката Єнової Л.М. в судовому засіданні апеляційної інстанції, на те, що ОСОБА_1 не надав свою згоду на отримання повідомлення у Додатку «Viber», то апеляційний суд не приймає вказане до уваги, оскільки відповідно до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, текст судового виклику засобами автоматизованої системи документообігу суду надсилається учаснику судового процесу із застосуванням месенджера на його телекомунікаційний засіб, та лише у разі неможливості надсилання судового виклику із використанням месенджера, такий судовий виклик направляється у формі SMS-повідомлення.

За такого, оскільки апеляційна скарга та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду не містять обґрунтування, як саме зазначені апелянтом обставини унеможливили вчасне оскарження постанови суду, то суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не вирішує інші клопотання у справі та не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного судового рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, у випадку відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, апеляційна скарга повертається апеляційним судом особі, яка її подала.

Отже, відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження є підставою для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Єновій Лілії Миколаївні у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала адвокату Єновій Лілії Миколаївні.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова