Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Самолюка Василя Васильовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, ІПН невідомий, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, і піддано його адміністративному стягненню у вигляді адміністративного арешту на строк 7 (сім) діб.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, судовий збір в сумі 536,80 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 29.06.2023 року, близько 15.20 годин, перебуваючи за місцем проживання, в АДРЕСА_1 , в присутності малолітньої дитини ОСОБА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_3 , а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, намагався вигнати з квартири. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КпАП України (а.с.18).

Не погоджуючись із постановою судді захисник Самолюк В.В.в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій вказує на те, що ОСОБА_1 не погоджується найперше із призначеним покаранням, яке вважається надто суворим.

Вважають, що при вирішенні питання про призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд не врахував важливі обставини, які впливають на ступінь вини правопорушника. Так, ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_3 є родичами між собою. Проте вказані особи спільно не проживають, оскільки ОСОБА_1 зареєстрований АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 зареєстрований за іншою адресою. Фактично 29.06.2023 року саме ОСОБА_3 приїхав за місцем проживання свого сина та вчинив з ним сварку, що об`єктивно впливає на ступінь вини самого ОСОБА_1 , вимога якого залишення квартири з метою припинення конфлікту із особою, яка проживає за іншою адресою, виглядає цілком правомірною.

Окрім того, ОСОБА_3 , який є потерпілим у даній справі, постановою судді від 07.08.2023 року за аналогічних обставин перебуваючи у тій же квартирі де мешкає його син, сам притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення насильства у сім`ї, тільки вже до свого сина ОСОБА_1 . При цьому до ОСОБА_3 судом було застосоване стягнення у вигляді штрафу.

Також ОСОБА_1 має на утриманні малолітню дитину, за якою здійснює догляд поки його дружина працює. Таким чином, призначений суддею адміністративний арешт є неспіврозмірним завданій правопорушенням шкоді, несправедливий як покарання та може потягти за собою тяжкі наслідки для сім`ї ОСОБА_1 та для нього самого.

Просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.23-24).

В судове засідання захисник ОСОБА_1 адвокат Самолюк В.В.будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи (а.с.30) не з`явився, клопотань про перенесення розгляду справи не подавав. Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не заперечував щодо продовження розгляду справи у відсутності його захисника Самолюка В.В. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності захисника ОСОБА_1 адвоката Самолюка В.В., відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.245 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом статей 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає ст.ст.283, 284 КпАП України.

Як вірно встановив суддя місцевого суду наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, підтверджується письмовими матеріалами справи.

Відповідно положень ч.1 ст.173-2 КпАП України вчинення насильства в сім`ї полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Пунктом 3 частини 1статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Разом з тим,місцевим судом повністю дотримано вимог ст.280 КпАП України при винесенні постанови. Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КпАП України в апеляції та в поясненнях ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не заперечуються та не оспорюються, тому відсутні й підстави для перевірки їх правильності й обґрунтованості.

Натомість, апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту за адміністративне правопорушення не в повній мірі дотримався вимог ст.ст.23, 33 КпАП України, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Розглядаючи справу, суддя місцевого суду належним чином не обґрунтував підстави для накладення адміністративного стягнення саме у вигляді адміністративного арешту, що є порушенням норм матеріального права, які унеможливлюють прийняття законного рішення в суді апеляційної інстанції без скасування постанови.

Разом з тим, відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КпАП України провадження у справі підлягає закриттю у разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КпАП України. Згідно з вимогами ч.2 ст.38 КпАП України, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст.173-2 КпАП України, може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Оскільки правопорушення мало місце 29.06.2023 року, то на момент розгляду справи в апеляційному суді, яким були встановлені обставини справи після скасування рішення суду першої інстанції - передбачені ч.2 ст.38 КпАП України, строки накладення адміністративного стягнення закінчилися, у зв`язку з чим провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України слід закрити.

З огляду на наведене, керуючись ст.294 КпАП України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Самолюка Василя Васильовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України скасувати.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КпАП України у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.