Справа № 510/1174/23
Провадження № 3/510/892/23

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2023 року м. Рені
Суддя Ренійського районного суду Одеської області Дудник В.І., розглядаючи у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали, що надійшли від ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродж. м.Одеса, меш. за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого у ТОВ «Торгтехніка» -метрологом, раніше притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, зміст ст. 268 КУпАП роз`яснено, клопотань не надходило,
за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В
Як було встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_1 15.06.2023р. об 11.30 год., по а/ш М-15 Одеса-Рені, 240 км., керуючи автомобілем марки «Мерседес-Бенц»» держзнак НОМЕР_1 , що належить йому, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку під час виконання обгону, не подав сигналу про намір здійснення повороту ліворуч, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Опель Корса» із держномером НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 (п.п. 13.1, 14.2 б Правил дорожнього руху України). Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За фактом виявленого правопорушення на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України, який направлено до суду для розгляду.
ОСОБА_1 , його захисник - адвокат Татаровський В.Ю, в судовому засіданні пояснили, що заперечують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок чого трапилась ДТП. ОСОБА_1 вину у ДТП не визнає, зазначив, що він рухався на автомобілі «Мерседес-Бенц» з с.Новосільське у бік м.Ізмаїла, перед ним їхала автівка «Опель», водійка намагалася декілька разів вчинити обгін фури, що рухалася спереду них всіх, але поверталася у свій ряд. Він мав наміри здійснити обгін також, увімкнув показник повороту і почав маневр, на той час водійка також виконувала його, хоча сигналів не подавала. Коли він почав набирати швидкість, на його думку, водійка розгубилась і почала гальмувати. Їхні авто наблизились і стався удар. ОСОБА_1 вважає, що винна в ДТП ОСОБА_2 , оскільки вона не подала сигнал про початок здійснення обгону, про те, що вона піде на виконання маневру, він не знав, у зв`язку із чим сам виконав обгін.
Потерпіла ОСОБА_2 зазначила, що вважає винним у ДТП ОСОБА_1 , пояснила, що того дня вона рухалась на своєму авто із переправи с. Орлівка у бік Ізмаїла, її швидкість була 80 км/год. Спереду неї їхала фура, вона намагалась її два-три рази обігнати. Перший раз вона пішла на обгін, але не виконала його, оскільки була зустрічна перешкода, у другій спробі вона засвідчилась у безпечності маневру, оцінила дорожню обстановку ( ОСОБА_3 знаходився далеко, у нього горіли фари, але не поворот), включила лівий поворот і розпочала обгін. Тут вона побачила позаду водія «Мерседеса», який рухався на неї, намагаючись виконати обгін. Вона вирішила не ризикувати, вирішуючи, що обгін вона вже не зможе виконати, оскільки спереду був поворот, а фура є великогабаритною машиною і радіус поворота у неї більший, і хотіла повернутися на свою смугу, але не змогла, оскільки вони почали обоє гальмувати, вони зіткнулися (вона- задньою частиною автівки, а він передньою частиною автівки в її авто) і вона ще вдарилась у відбійник. Потерпіла вважає, що всі докази в адмінсправі між собою надані та узгоджені, вина ОСОБА_1 встановлена і він повинен бути притягнений до адміністративної відповідальності. Щодо показів як самого ОСОБА_1 , так і свідка ОСОБА_4 вважає, що первино надані ними пояснення є правдивими, таким, що були отримані від них одразу після ДТП і саме вони повинні судом братися до уваги.
Вчинення адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом про амінправопорушення від 15.06.2023р., підписаним ОСОБА_1 ; копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_1 ; витягом із інформацією про притягнення до відповідальності; копією посвідчення водія ОСОБА_2 ; копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_2 ; копія страхового полісу на автомобіль «Опель»; копією рапорту працівника поліції від 15.06.2023р.; схемою наслідків ДТП без потерпілих від 15.06.2023р.; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями ОСОБА_2 ; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 ; показами алкотестеру «Драгер» від 15.06.2023р. обох водіїв із результатами 0,00 проміле; копією постанови від 15.06.2023р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП; копією постанови від 15.06.2023р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП; фотознімками місця ДТП.
До матеріалів адмінсправи також були долучені письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , посвідчені приватним нотаріусом 24.07.2023р.
Інших доказів на момент розгляду справи суду не надано.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суд по справі не вбачає.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Татаровського В.Ю., потерпілої, вивчивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу правопорушника, який протягом року вже піддавався адміністративному стягненню, працює, інші обставини справи, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена, підтверджена належними доказами та він підлягає притягненню до адмінвідповідальності із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Суд зазначає, що відповідно до п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (далі ПДР, в редакції, чинній станом на момент вчинення адміністративного правопорушення), у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Також відповідно до пунктів 1.3., 1.4., 1.5., 1.9. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити у повноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або у повноважений ним орган.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Аналіз встановлених в ході судового засідання обставин справи та положень п. 12.3 Правил дорожнього руху вказує, що саме порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України призвело до ДТП та механічного пошкодження іншого транспортного засобу.
Відповідно до ст. 124 КУпАП (в редакції, чинній станом на момент чинення адміністративного правопорушення), порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Об`єктом вказаного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності; об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад); суб`єкт адміністративного правопорушення загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку); суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Суд зазначає, що у відповідності до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КУпАП, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд) від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України", Суд вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту. Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України", зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Так, зокрема, винуватість водія ОСОБА_1 поза розумним сумнівом доводиться обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями водіїв та поясненнями, даними ними в ході розгляду справи, схемою місця ДТП, фототаблицею в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.
Суд, аналізуючи докази по справі з точки зору їх належності, допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведеною повністю.
Так, суд вважає, що ОСОБА_1 взагалі порушив правила обгону, і розпочавши цей небезпечний маневр, не врахував ані свою швидкість, ані дорожню обстановку, не вжив заходів, які б могли забезпечити безпеку під час руху та виключити зіткнення та, як наслідок, вчинення ДТП.
Обгін є випередженням одного, або декількох транспортних засобів, що попутно рухаються, яке супроводжується виїздом на зустрічну смугу руху, з подальшим обов`язковим поверненням на свою смугу руху, або сторону проїжджої частини.
Відповідно до п. 14.2. Правил дорожнього руху України Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:
а) жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону;
б) водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч;
в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані;
г) після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.
Водієві транспортного засобу, якого обганяють, забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями.
Як передбачено п. 14.6 ПДР України, обгін заборонено: ґ) транспортного засобу, який здійснює обгін або об`їзд.
За даними адмінпротоколу ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 13.1, 14.2 б ПДР України. За п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. За. П. 14.2 ДРУ України перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: а) жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону; б) водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч; в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані; г) після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.
Саме на ці вимоги правил Дорожнього руху України звертав увагу і свідок ОСОБА_6 ІСРПП ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, яким і був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №124053 від 15.06.2023р. Надавши пояснення в ході розгляду адмінсправи, свідок ОСОБА_6 зазначив, що того дня він прибув на місце ДТП за викликом служби 102. Прибувши побачив, що авто водійки було попереду в напрямку руху до м. Ізмаїл, авто чоловіка подалі, на транспортному засобі марки «Опель» були пошкодження з лівої сторони спереду, та з правої позаду. На той час, учасник ДТП ОСОБА_1 пояснював, що бачив, як жінка два рази намагалася здійснити обгін, не могла (чи передумала) і поверталася на свою смугу і в останній раз, коли вона не завершила маневр обгону він розпочав обгін також. На той час ним (поліцейським) були відібрані пояснення в обох сторін і у свідка ОСОБА_7 , всі із поясненнями та обставинами, вказаними в адмінпротоколі, були згодні, будь-яких зауважень не було, ОСОБА_1 адмінпротокол підписав власноруч. Свідок зазначив, що на той час, як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_8 стверджували, що вони обоє включали показники поворотів, подаючи сигнал для здійснення обгону. Щодо показань свідка ОСОБА_7 (жінки, яка була пасажиркою в авто марки «Мерседес»), ОСОБА_9 пояснив, що він також відбирав від неї пояснення, але вона на той час стверджувала, що в момент обгону, ДТП вона знаходилась із донькою в авто та займалась своїми справами і не бачила ситуацію, що відбувалась на дорозі.
Як виходить з пояснень, наданих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за фактом мало місце вчинення ОСОБА_1 подвійного обгону, який заборонено виконувати водіям. Тобто, ОСОБА_1 , рухаючись у своїй полосі та маючи намір розпочати обгін не взяв до уваги те, що цей маневр раніше вже розпочала виконувати ОСОБА_8 . Навіть, якщо припустити, що ОСОБА_8 начебто не подала сигналу повороту про те, що вона бажає виконати обгін, то як пояснити те, ще вона у русі мала першу позицію, враховуючи те, що між ними була досить достатня відстань (близько трьох машин). На схемі ДТП, виконаній працівником поліції, видно, що автівка ОСОБА_8 знаходиться спереду, а ОСОБА_1 позаду. Крім того, як пояснював в судовому засіданні сам ОСОБА_1 , він бачив, як ОСОБА_2 намагалася неодноразово здійснити обгін, але їй це не вдавалося. Тобто, це свідчить про те, що взагалі була така дорожня ситуація, були певні наміри та поведінка іншого водія, які б могли дати припущення водієві ОСОБА_1 впевнитися у безпеці виконання свого маневру. Суд вважає, що на той час ОСОБА_8 вже пішла на виконання обгону, а ОСОБА_1 всупереч п. 14.6 ПДР України пішов на заборонене виконання подвійного обгону, при чому не врахувавши такі обставини: під час виконання такого обгону істотно зменшується видимість у напрямку руху й оглядовість; водій утрачає контроль за діями іншого водія, що рухається по крайній правій смузі, а зосереджує увагу тільки на транспортному засобі, що обганяється. Зауважливим також є і те, що практично неможливо виконати подвійний обгін на ділянці дороги, яка має по одній полосі в різних напрямках руху, а такі неправомірні дії так або інакше все одно приведуть до ДТП.
Слід також звернути увагу і на питання подачі водіями сигналів поворотів про обгін. Так, у судовому засіданні, з цього приводу виникли між сторонами дискусії, протиріччя, оскільки кожний з них стверджував, що він своєчасно подав такий сигнал для іншого учасника дорожнього руху. Питання достовірності подачі таких сигналів про маневри є важливим, однак, ані та, ані інша сторона не надала суду докази того, що вона подала або не подала такий сигнал. Відеореєстрація дорожнього руху в автоматичному режимі на цій ділянці дороги не ведеться, записи відеореєстратора будь-кого з водіїв суду не надані. Тому, приймаючи рішення у справі, суд об`єктивно виходив із тих доказів, що містилися в матеріалах справи та обставин, що були з`ясовані під час розгляду справи, співставлючи їх між собою та узгоджуючи їх
Виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що за суттю викладеного адмінправопорушення у бланку адмінпротоколу та змісту у письмових доказах, в діях ОСОБА_1 таки є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і обставини (суб`єктивна та об`єктивна сторона адмінправопорушення) були в наявності та повністю відповідають складу правопорушення саме за ст. 124 КУпАП, і не виходять за її межі, тобто за наявними ознаками в діях ОСОБА_1 не вбачаються ознаки складу іншого адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, а отже немає підстав для перекваліфікування дій ОСОБА_1 за іншою статтею КУпАП, а тим більше, для закриття провадження у справі.
Взагалі, вивчені судом письмові докази, характер заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди дають підстави вважати, що водієм ОСОБА_1 дійсно було порушено вимоги п.п. 13.1, 14.2 б, а також п. 14.6 ґ ПДР України, ОСОБА_1 повинен був обрати таку швидкість руху, яка б надала можливість (навіть за умови раптового встановлення того, що попередній водій розпочав здійснювати обгін) попередити вчинення ДТП та взагалі забезпечити безпеку інших учасників дорожнього руху, виключивши також, як наслідок ДТП, і факт заподіяння матеріальної шкоди.
За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП, стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
З урахуванням обставин справи та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 в межах санкції статті адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850,00 грн.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою та складає 536,80 грн.
Керуючись ст. 27, 33, 401, ст. 124, ст. ст. 283, 284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. в доход держави.
Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт громадянина України № НОМЕР_3 від 30.05.2023р., орган видачі 5101) судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. у дохід держави.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.ст. 32, 321 КоАП України.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Вячеслав ДУДНИК