Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

3 жовтня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю захисника Сабаріна Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сабаріна Ю.В. на постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 6 липня 2023 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Обухівського районного суду Київської області від 06.07.2023 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 12 березня 2023 року о 16 годині 50 хвилин ОСОБА_1 на 52 км автодороги Н-01 керував автомобілем "Lexus" д/н НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 "а" Правил дорожнього руху. Результат огляду на стан сп`яніння із застосуванням газоаналізатора "Drager" 2,38 ‰.

В апеляційній скарзі захисник Сабарін Ю.В. зазначає про недотримання суддею вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, що виразилося у тому, що суд не встановив, чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння, чи не було порушено процедуру огляду, а також інші обставини, і залишив поза увагою перебування його підзахисного на лікуванні.

Захисник вказує, що суть порушення у постанові сформульована незрозуміло, що свідчить про неконкретність обвинувачення в контексті практики Європейського суду з прав людини в рішеннях у справах "Малофєєва проти Росії", "Карелін проти Росії", адже не вказано, який порядок проходження огляду було запропоновано водієві, чи погодився він з результатами огляду, чи направлявся для проведення огляду до закладу охорони здоров`я. У той же час, формулювання у протоколі та постанові "у встановленому законом порядку" не розкриває суть правопорушення з огляду на положення ст.266 КУпАП та позбавляє особу права на захист, оскільки суть порушення незрозуміла.

Захисник перераховує передбачені ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" підстави для зупинення транспортного засобу і, виходячи з того, що до матеріалів справи не додано відомості про підстави зупинки, а так само докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, робить висновок, що суд був позбавлений можливості встановити, чи був ОСОБА_1 водієм і чи мав поліцейський право вимагати у нього пройти огляд. А відтак, були відсутні підстави для складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки особа у розумінні диспозиції вказаної норми не є суб`єктом адміністративного правопорушення. При цьому посилається на практику Верховного Суду та Івано-Франківського апеляційного суду, згідно з якою у разі недоведення правомірності підстав зупинки транспортного засобу всі наступні дії поліцейських, здобуті дані та сама процедура огляду є неправомірними.

Крім того, при складанні протоколу поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, чим позбавили його можливості скористатись правовою допомогою, що є порушенням права на захист.

Що стосується доказів у справі, то вони недопустимі, оскільки акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить дати його складання, яка є обов`язковим реквізитом документу, а відеозапис як електронний доказ не засвідчений цифровим підписом. У справі відсутні довідки про повторність адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою посвідчення водія відповідної категорії, належність транспортного засобу, а також відомостей, які характеризують особу ОСОБА_1 , у тому числі стосовно обставин, що пом`якшують відповідальність. Не погоджується і з тим, що суд розцінив перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні через хронічне захворювання як спосіб уникнення відповідальності, хоча мав можливість розглянути справу після його видужання.

З огляду на викладене захисник, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини в контексті критерію доказування "поза розумним сумнівом" та положення ст.62 Конституції України, згідно з якою усі сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь, просить постанову судді скасувати і закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, захисник подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови, поважність причин пропуску якого мотивує тим, що ОСОБА_1 участь у розгляді справи не брав і про прийняте рішення дізнався лише 07.08.2023, коли поштою отримав його копію.

До апеляційного суду ОСОБА_1 , який повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився і не повідомив про поважні причини неявки. Враховуючи думку захисника, який не заперечував проти здійснення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 , і положення ч.6 ст.294 КУпАП, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення захисника Сабаріна Ю.В., який підтримав клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу і просив їх задовольнити, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання та апеляційної скарги, суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подана захисником Сабаріним Ю.В. 08.08.2023, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Разом з тим, суддя розглянув справу під час відсутності ОСОБА_1 , якому у встановлений ст.285 КУпАП строк копія постанови направлена не була. Ставити під сумнів той факт, що про прийняте рішення ОСОБА_1 дізнався 07.08.2023, немає підстав, оскільки копію постанови він отримав саме 07.08.2023, що підтверджується копією конверту та даними про відстеження поштового відправлення за трекінгом. А тому строк оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суддя місцевого суду згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено раніше; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та показаннях газоаналізатора "Drager Alcotest 6820", згідно з якими за наслідками огляду ОСОБА_1 станом на 16 годину 59 хвилин 12.03.2023 рівень алкоголю у видихуваному ним повітрі становив 2,38 ‰; записі портативного відеореєстратора поліцейського.

Оскільки вказані докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

У мотивувальній частині постанови зазначено формулювання вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, яке відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, і те, що воно збігається зі змістом протоколу, навпаки, відповідає практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, в рішеннях "Малофєєва проти Росії", "Карелін проти Росії".

Суть правопорушення, яка полягає у керуванні транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, є цілком зрозумілою, у зв`язку з чим доводи захисника про протилежне, що він розцінює як порушення права на захист, надумані. Що ж стосується порядку проходження огляду на стан сп`яніння, згоду чи незгоду особи з результатами огляду, відомостей про те, чи направлялася ця особа для проведення огляду до закладу охорони здоров`я, то ці обставини не є такими, які згідно з ст.256 КУпАП повинні зазначатися в протоколі, і встановлюються іншими доказами.

Відсутність у матеріалах справи відомостей про причину зупинення поліцейським керованого ОСОБА_1 транспортного засобу не має значення для правильного вирішення справи, оскільки згідно з ст.280 КУпАП вказана обставина не є такою, що підлягає з`ясуванню у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У той же час, відеозаписом зафіксовано, як поліцейський зупиняє автомобіль "Lexus" д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 і на запитання останнього про причину зупинки відповідає, що той виїхав на смугу зустрічного руху. Цим же записом спростовуються твердження захисника про відсутність у справі доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. А з приводу доводів в апеляційній скарзі, що за відсутності документального підтвердження правомірності зупинки всі наступні дії поліцейських є неправомірними, в тому числі процедура огляду водія, суд апеляційної інстанції зауважує, що підставою для огляду водія на стан сп`яніння є виключно наявність у нього ознак сп`яніння, що не має ніякого відношення до підстав для зупинення транспортного засобу, визначених ст.35 Закону України "Про Національну поліцію".

Дійсно, у матеріалах справи відсутні дані про роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Разом з тим, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно з ст.268 КУпАП має право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, при розгляді справи, а не при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення або під час огляду на стан сп`яніння. І таким правом ОСОБА_1 скористався, уклавши договір з адвокатом.

Посилання захисника на відсутність дати в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не відповідають дійсності. Вказаний документ складений 12.03.2023. У цьому ж акті ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив свою згоду з результатом огляду, у зв`язку з чим підстав для направлення його на огляд на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я не було.

Наявний в справі запис портативного відеореєстратора є допустимим доказом, оскільки він отриманий у відповідності з Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018. І ні вказана інструкція, ні Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачають засвідчення такого відеозапису електронним цифровим підписом. Тим більше, що захисник не зміг пояснити, яким чином це технічно може бути виконано.

Відсутність у матеріалах справи довідок про повторність вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою посвідчення водія відповідної категорії, належність транспортного засобу ніяким чином не вплинула і не могла вплинути на законність прийнятого суддею рішення.

Згідно з ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про місце і час судових засідань, призначених на 27.03.2023, 05.04.2023, 25.04.2023, 11.05.2023, 05.06.2023, 15.06.2023, 25.06.2023, і сім разів суд відкладав розгляд справи за його клопотаннями, в яких ОСОБА_1 зазначав, що за станом здоров`я та у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні не може з`явитися. Вже восьме клопотання суд не задовольнив і 06.07.2023 розглянув справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 долучив довідку ДУ "Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В. Громашевського НАМН України" та результати досліджень, які доводять поважність причин його неявки лише в судове засідання 27.03.2023. На підтвердження поважності причин неявки в інші судові засідання він жодних документів не надав, не долучено їх і до апеляційної скарги, що в сукупності з його неявкою до апеляційного суду свідчить про небажання реалізувати свої права. І підстав вважати, що внаслідок розгляду справи під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише з огляду на формальне подання клопотань перед кожним судовим засіданням було порушено її права, немає.

До того ж, розглядаючи справу під час відсутності порушника, суддя керувався тривалістю перебування справи в його провадженні, адже згідно з ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Таким чином обставини справи з`ясовані суддею місцевого суду повно, всебічно і об`єктивно, що спростовує доводи в апеляційній скарзі про протилежне, і винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення, яке є безальтернативним, на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті. Тому відсутність у справі даних про особу порушника та обставин, що пом`якшують відповідальність, не впливають на його вид та розмір.

Отже, постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику Сабаріну Юрію Володимировичу строк апеляційного оскарження постанови судді Обухівського районного суду Київської області від 6 липня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Сабаріна Юрія Володимировича залишити без задоволення, а постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 6 липня 2023 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 /однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн