Номер провадження: 33/813/1900/23
Номер справи місцевого суду: 522/1003/23
Головуючий у першій інстанції Кічмаренко С.М.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Гуденка Д.О., розглянувши апеляційну скаргу Мишак Дмитра Едуардовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП у відкритому судовому засіданні на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №192591 від 29.12.2022 року вбачається, що 29 грудня 2022 року близько 20:00 години ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_1 , по а/д Одеса - Мелітополь, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, за наявності явних ознак алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, що було виявлено і зафіксовано протоколом адміністративного правопорушення, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Мотивуючи таку постанову суд першої інстанції виходив з того, що провину ОСОБА_1 , що виразилася у відмові від проходження, відповідно до встановленого порядку, медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, суд вважає повністю доведеною. Дане переконання суду засноване на дослідженні всіх доказів у справі в їх сукупності, повністю підтверджують його вину в скоєнні інкримінованого правопорушення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою захисник Мишак Д.Е. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд, як доказ вини ОСОБА_1 , взяв лише протокол про адміністративне правопорушення, який не може бути доказом у справі без інших доказів, а відеозапис не містить факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду тому важали, що вина в інкримінованому правопорушенні не доведена. Оскільки на відео і не видно та не чутно, щоб ОСОБА_1 відмовлявся від огляду, а навпаки. Вважали, що особа не повинна доводити свою невинуватість. Зазначали, що а ні відеозаписом, а ні іншими доказами не встановлено факт керування ОСОБА_1 .. На відеозаписі зафіксовано лише факт спілкування поліцейських із ОСОБА_1 , який навіть поруч із транспортним засобом не знаходиться. На відеозаписі WTBW6341, на часовому відрізку 1хв.30сек. видно, як ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на місці за допомогою алкотестеру «Драгер», на що він погодився, проте без будь-яких причин та пояснень поліцейські не дали змоги пройти тест на місці. Після того, як ОСОБА_1 не дали пройти огляд на місці, йому запропонували пройти огляд у медичному закладі, на що він погодився, проте чомусь було складено протокол за відмову від проходження, разом з тим, будь-яких доказів направлення ОСОБА_1 до медичного закладу в матеріалах справи не має, а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці, а також у медичному закладі. Із відеозапису та протоколу вбачається, що ОСОБА_1 направляли до медичного закладу. Проте доказів направлення до матеріалів справи не додано. Разом з тим, доказом підтвердження пропозиції направлення особи до відповідного медичного закладу та безпосередньо направлення особи до медичного закладу, є наявність письмової форми направлення, яка закріплена в п.8 розділі II Інструкції № 1452/735 - «форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.» Зазначали, що в протоколі в графі «До протоколу додаються.» зазначено лише «Диск із відеодоказами». Вказане є порушенням обов?язкової до виконання вищевказаної інструкції. Окрім того, з відеозаписів не вбачається, станом на яку дату відбувалась подія, оскільки технічні засоби, які використовують поліцейські, обов?язково містять точну дату та час здійснення фіксації. Проте, відеозаписи відокремлені, не є послідовними, не є одним цілим, а фіксація події здійснена у різний проміжок часу. А тому вважали відеозаписи недопустимим доказом. Вважали, що поліцейські грубо порушили вимоги чинного законодавства, проте суд залишив ці порушення поза увагою. Зазначали, що протокол був складений не 29.12.2022 та не о 21:22, оскільки відсутні будь-які докази підтвердження цього. Вважали, що з моменту, коли у особи виявлені ознаки алкогольного сп?яніння, поліцейський пропонує пройти огляд у медичному закладі (якщо відмовився на місці), до момент початку проходження огляду лікарем у медичному закладі не повинно пройти більше ніж дві години, оскільки згідно вимог ч.5 ст.266 КУпАП, у разі порушення такого терміну, то огляд буд вважатись недійним. І якраз цей строк рахується виходячи із даних (дата, час), які розміщенні на відеозаписах із нагрудних камер (бодікамер) поліцейських. Щодо ненадання судом оцінки доводам сторони захисту з приводу відсутності факту відсторонення особи від керування, що підтверджує відсутність факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом та відсутні відомості про передачу керування автомобілем уповноваженій ним особі, яка має посвідчення водія. Тобто, вважали, що суб?єкт складання протоколу не виконав вимог ст.266 КУпАП, а тому не дає підстав вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Явка в судове засідання

Сторони повідомлені належним чином про час, дату та місце судового засідання, але ж в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, що не заважає розгляду апеляційної скарги у його відсутність при присутності його представника.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю доповідача, захисника Мишак Д.Е., дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №192591 від 29.12.2022 року вбачається, що 29 грудня 2022 року близько 20:00 години ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_1 , по а/д Одеса - Мелітополь, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, за наявності явних ознак алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, що було виявлено і зафіксовано протоколом адміністративного правопорушення, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом апеляційної інстанції взято до уваги, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за тестом - Інструкція), визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан такого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно п. 3, 4, 7 розд. ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції, під час якого поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, або у разі незгоди такої особи пройти вказаний огляд або у разі незгоди особи з результатами огляду огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі - Правила), встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 5 розд. ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Всі вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані, вірно застосовані, а зміст постанови відповідає ст. 283, 284 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано факт вчиненого ОСОБА_1 правопорушення;

- відеозаписом подій, з якого вбачається обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Суд апеляційної інстанції перевіривши мотиви з яких виходив суд першої інстанції, вважає їх належними, достатніми та доведеними допустимими доказами, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КпАП України, оскільки він від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився.

При цьому судом також враховується, що невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, суд оцінює критично та вважає це способом захисту від складеного відносно нього адміністративного протоколу, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, так як його покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнів у суду та підтверджують вину ОСОБА_1 .. Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд не вбачає.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 погоджувався пройти освідування, як за допомогою тесту драгер так і в медичному закладі є необґрунтованими. Досліджуваними відеозаписами CAYO2247, GWIB3678, OSZS0351, SAOH5297, WTBW6341 встановлено, що ОСОБА_1 погоджуючись на проходження тесту неодноразово ухилявся та перешкоджав законним діям поліцейських, що поліцейськими сприймалось як відмова від проходження тесту на стан сп`яніння з чим суд апеляційної інстанції після огляду усіх відеозаписів цілком погоджується.

Щодо невизнання ОСОБА_1 своєї вини, стороною захисту трактується в пользу притягуваного, що є необґрунтованим твердженням, так як такий довід спрямований на ухилення від відповідальності ОСОБА_1 .. Суд першої інстанції зазначав, якщо сторона захисту вважала дійсно ОСОБА_1 особою непричетною до даного правопорушення, то сторона захисту повинна була надати докази на спростування вини, а не тлумачити думки суду на свою користь, з метою звільнення від відповідальності ОСОБА_1 ..

Щодо факту керування ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зазначає, що за змістом відеозапису SAOH5297 наявного в матеріалах справи з усних пояснень ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись з населеного пункту Чорнобаївка в напрямку населеного пункту Снигурівка, та перед поїздкою ОСОБА_1 вжив приблизно 120 грамм алкогольного напою водка.

Щодо відеозапису наданого працівниками поліції, які сторона захисту вважала, недопустимими доказами, з підстав того, що вони не мають ознаки відеозапису харатерного для фіксації відеореєстратором, належними та допустимими доказами не спростовано, та не оскаржувано в передбачуваному законом порядку.

Клопотань про витребування доказів на спростування вини ОСОБА_1 , ні під час розгляду в суді першої інстанції , ні під час розгляду в апеляційній інстанції не заявлялось, тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити позицію ОСОБА_1 ..

Щодо невідсторонення від керування ОСОБА_1 , встановлено відомостями з протоколу , що керування вищевказаним транспортним засобом передано ОСОБА_3 , іншими належними та допустимими доказами цей довод стороною захисту не спростовано.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує у своїх рішеннях, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, ЄСПЛ вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N15123/03, §55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Для наявності складу такого адміністративного правопорушення достатнім є саме відмова особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння тощо. Вказане кореспондується із визначеним п. 2.5. Правил дорожнього руху обов`язком такої особи на вимогу поліцейського пройти вказаний огляд безумовно, і жодним чином не пов`язане із наявністю або відсутністю будь-яких зовнішніх ознак у водія.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Протокол складений у відповідності до вимог інструкцій, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», зауважень до нього подано не було.

Крім цього у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 р. у справі № 161/5372/17, зазначено, що при винесенні покарання за порушення ПДР судді не можуть покладатися на свідчення інспектора поліції. Суд касаційної інстанції погодився з рішенням суду апеляційної інстанції, зазначивши, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Суд зауважив, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах. КАС/ВС вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не вказують на порушення судом при розгляді справи вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та на наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Мишак Дмитра Едуардовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 01 листопада 2023 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький