Справа№938/639/23
Провадження № 3/938/356/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, місце народження: м.Дніпропетровськ, тимчасово непрацюючого, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 06.08.2023 серії ЗхРУ №132089, 06.08.2023 о 13.00год прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 434 прикордонного знаку на відстані 30км. від лінії державного кордону, на території Зеленської об`єднаної територіальної громади Верховинського району Івано-Франківської області в межах прикордонного контрольованого району на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Шибене» був затриманий гр. ОСОБА_1 спільно з іншими особами, за спробу незаконного перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.ст. 9,12 ЗУ "Про державний кордон України" від 04.11.1991, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП надійшли до суду 21.08.2023, та були призначені до розгляду цього ж дня о 17год. 10хв.

Оскільки особа, яка притягається до відповідальності в судове засідання не з`явилась, з метою належного повідомлення її про дату, час та місце розгляду справи, забезпечення можливості реалізації нею свого права на захист, розгляд справи було відкладено на 18.09.2023.

13.09.2023 до суду (на електронну адресу) надійшло письмове пояснення ОСОБА_1 щодо протоколу про адміністративне правопорушення. У поданих поясненнях ОСОБА_1 пояснив, що 06.08.2023 він разом з друзями у кількості 5 осіб прибав на потязі до м. Івано-Франківськ з м. Дніпро. Після чого на заздалегідь замовленому трансфері поїхав до с. Дземброня, де був зупинений відділом прикордонної служби "Шибени" ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Бистрець, на відстані 30 км. від лігнії державного кордону. Зазначає, що вини з друзями ішли у піший туристичний похід, який повинен був розпочинатися в с.Дземброня та закінчуватися в с. Кваси (Чорногірський хребет). Похід був запланований з 06 по 12 серпня. Працівники прикордонної служби зупинили їх та повідомили, що необхідний дозвіл на похід, про який ніхто з їхньої компанії не знав. Жодних намірів перетинати державний кордон України у них не було, на підтвердження цього вони пред`явили наявні зворотні квитки зі ОСОБА_2 на 12.08.2023 до м. Дніпро. Заповнивши усі протоколи та надавши письмові пояснення вони відправились у похід, з якого повернулися 12.08.2023, а 13.08.2023 вони вже були у м. Дніпро.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обов`язковою, а тому приходжу до переконання про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_3 , за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно статтей 1,3 Закону України «Про державний кордон України», державним кордоном України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору. На суші він встановлюється по характерних точках і лініях рельєфу або ясно видимих орієнтирах.

Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено порядок перетинання державного кордону України, який здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Частиною 2 ст. 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб.

Слід зазначити, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на права і свободи громадян, на встановлений порядок управління тощо і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, для наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП необхідно встановити факт спроби перетину ним державного кордону з України поза встановленими пунктами пропуску групою осіб та наявність прямого умислу на незаконний перетин державного кордону, групою осіб.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів у справі за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП.

Виходячи зі змісту положень ст.ст.254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. За приписами КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально-правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Керуючись ст.252КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

В силу положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, долучено:

-протокол про адміністративне правопорушення від 06.08.2023 ЗхРУ №132089, згідно з яким 06.08.2023 о 13.00год прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 434 прикордонного знаку на відстані 30км. від лінії державного кордону, на території Зеленської об`єднаної територіальної громади Верховинського району Івано-Франківської області в межах прикордонного контрольованого району на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Шибене» був затриманий гр. ОСОБА_1 спільно з іншими особами, за спробу незаконного перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.ст. 9,12 ЗУ "Про державний кордон України" від 04.11.1991, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 204-1 КУпАП;

- пам`ятку щодо процесуальних прав особи, яка затримана в адміністративному порядку від 06.08.2023, з якої вбачається, що ОСОБА_1 відносно якого розпочато адміністративне провадження за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП доведено зміст процесуальних прав у відповідності до чинного законодавства України, яка підписана ОСОБА_1 , особисто;

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 06.08.2023, в яких він зазначив, що прибув до контрольованого прикордонного району з метою проходження пішого гірського маршруту з 06.08.2023 по 12.08.2023 у групі 5 осіб. Мети та можливості перетину кордону він немає.

-пояснення помічника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенанта ОСОБА_4 , в яких він зазначив, що виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Контрольний пост» з 08.00год 06.07.2023 до 20.00год 06.08.2023 на дорозі загального користування с.Бистрець на напрямку 434 прикордонного знаку. Близько 13.00год на околиці с.Бистрець, на напрямку 434 прикордонного знаку на відстані 30000 м. від ДК було виявлено та затримано п`ять громадян України, які рухалися в бік державного кордону України (чоловіки призовного віку, мешканці Дніпропетровської області), які не змогли пояснити та підтвердити мету перебування в прикордонному контрольованому районі.

Будучи особами призивного віку, не маючи документів на право перетинання державного кордону під час військового стану, передбачених п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 та перебування в Верховинському контрольованому прикордонному районі Івано-Франківської області, чим порушили вимоги додаткових режимних обмежень встановлених наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 07.07.2022 року №52 «Про запровадження додаткових тимчасових режимних обмежень Верховинському контрольованому прикордонному районі у межах території Івано-Франківської області», виданого па підставі п.5 Положення про прикордонний режим затвердженого Постановою КМ України від 27.07.1998 р. №1147 та ст. 24 Закону України «Про державний кордон України».

В ході перевірки документів виявлених громадянин, що посвідчують їхню особу, було встановлено: гр.України: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Даних громадян було запрошено до підрозділу для складання адміністративно-процесуальних документів.

Однак, вказані докази не можуть вважатись такими, що беззаперечно доводять вчинення ОСОБА_1 умисних дій спрямованих на спробу перетину державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску.

Так, у долучених до справи письмових поясненнях помічника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенанта ОСОБА_4 зазначено, що ОСОБА_1 був затриманий на дорозі загального користування с.Бистрець на напрямку 434 прикордонного знаку, та, що він не зміг пояснити та підтвердити мету перебування в прикордонному контрольованому районі.

Разом з тим, із письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих ним при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи, що долучені до матеріалів справи, ОСОБА_1 зазначає, що він прибув до Верховинського району Івано-Франківської області разом із товаришами, з метою проходження пішого гірського маршруту з 06.08.2023 по 12.08.2023 у групі 5 осіб.

У своїх письмових поясненнях щодо складеного протоколу, які надійшли на адресу суду 13.09.2023 відділом прикордонної служби "Шибени" ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 також зазначає, що його разом із товаришами було зупинено в с. Бистрець, на відстані 30 км. від лінії державного кордону, та після складання протоколу та пояснення мети прибуття, працівниками прикордонної служби було дозволено їм піти у похід, з якого він повернувся 12.08.2023, а вже 13.08.2023 він повернувся до місця свого проживання в м. Дніпро.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 було затримано на значній відстані, а саме 30 кілометрів від лінії державного кордону під час його руху по дорозі загального користування в с.Бистрець Верховинського району Івано-Франківської області. Доказів про те, що ОСОБА_1 рухався в напрямку державного кордону поза межами доріг загального користування та оминаючи населені пункти, що давало б підстави стверджувати, що він мав намір уникнути зустрічі із працівниками прикордонної служби, і таким чином незаконно перетнути кордон, матеріали справи не містять. Натомість, як ствердив у своїх поясненнях ОСОБА_1 та як вбачається з пояснень помічника начальника прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенанта ОСОБА_4 він разом з іншими особами рухалися по дорозі загального користування в с. Бистрець. В матеріалах справи відсутні також і докази того, що після прибуття в населений пункт Бистрець Верховинського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 мав намір в подальшому рухатись безпосередньо до державного кордону України для його незаконного перетину. При цьому ОСОБА_1 продовжив рух по маршруту, протокол про адміністративне затримання складено, не було.

Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано у чому саме полягала спроба перетину державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, групою осіб.

Працівниками прикордонної служби не долучено до матеріалів справи ні фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів вини ОСОБА_1 .

При цьому, суддя критично ставиться до пояснень помічника начальника прикордонної служби «Шибени» лейтенанта ОСОБА_4 , оскільки він не може бути єдиним доказом спроби незаконного перетину ОСОБА_1 державного кордону групою осіб, а інших доказів до матеріалів справи не долучено.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи викладене та беручи до уваги ту обставину, що особами уповноваженими на складання протоколів про адміністративне правопорушення не надано достатніх, допустимих доказів, які б «поза розумним сумнівом» доводили, що ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетину Державного кордону України та доводили його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, вказана обставина заперечується ОСОБА_1 , а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.9, 204-1, 245,247,251,252,280,283,284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-1 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Роман ДЖУС