Справа № 309/5659/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
04.10.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Гаврилець М. Б.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 23 грудня 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, не працююча,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.
Згідно з постановою, 06 грудня 2022 року, орієнтовано о 17 годині 20 хвилин, по вул. Центральній у с. Іза Хустського району ОСОБА_1 , в стані алкогольного сп`яніння керувала транспортним засобом марки «Ніссан Алмера», номерний знак НОМЕР_1 . Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Гаврилець М. Б. вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Стверджує, що місцевий суд не повідомив його підзахисну про розгляд справи, чим позбавив ОСОБА_1 права на захист. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 здійснює перевезення необхідної для військовослужбовців та внутрішньо переміщених осіб допомоги, тому накладення на неї адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами обмежує її повною мірою виконувати волонтерські обов`язки та завдання логістики, що негативно впливає на процеси, пов`язані з транспортуванням, зберіганням та обробкою предметів, які необхідні відповідним категоріям населення у військовий час. Постанову просить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та її захисника, адвоката Гаврилець М. Б., неявка яких, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вказані вище особи були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення, однак до апеляційного суду вони не з`явились, клопотань та заяв про відкладення судового засідання на інший день не подавали. Неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та її захисника, адвоката Гаврилець М. Б., відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду таке.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 , винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 , цього адміністративного правопорушення.
Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №238718, 06 грудня 2022 року, орієнтовано о 17 годині 20 хвилин, по вул. Центральній у с. Іза ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом марки «Ніссан Алмера», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Даними протоколу підтверджується те, що ОСОБА_1 ознайомилась з його змістом, копію процесуального документу отримала, крім того, у неї тимчасово вилучені документи: посвідчення водія серії НОМЕР_2 та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами НОМЕР_3 .
З відеозапису, який наявний у матеріалах справи убачається, що ОСОБА_1 була зупинена працівниками поліції, відтак маючи сумніви у тверезості ОСОБА_1 у зв`язку з наявними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота) поліцейські запропонували їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодилась. У закладі охорони здоров`я вона пройшла огляд за допомогою алкотестеру «Драгер», показник якого засвідчив, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння з результатом 0, 9 % проміле, що чітко зафіксовано на відеозаписі. З медичним висновком, яким констатовано, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 ознайомлено. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 була ознайомлена з тим, що відносно неї складатимуть протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто їй було відомо про вчинене правопорушення, а також роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Досліджений апеляційним судом відеозапис інформативний, позбавлений упередженості та суб`єктивного ставлення, є послідовним, містить у хронологічній послідовності необхідні відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
З медичного акту убачається, що огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленими ознаками: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота. Освідування проведено за допомогою приладу «Драгер 6810» (а. с. 2).
Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 37 від 06.12.2022 підтверджено, що ОСОБА_1 пройшла освідування на стан алкогольного сп`яніння у лікаря КНП «Хустська ЦЛ» за результатами обстеження лікарка встановила, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, 0, 9 % проміле (а. с. 3).
Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник поліції Яким М. М. при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП був упереджений чи необєктивний.
Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікарки, яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склала висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаних документів щодо ОСОБА_1 , а також для її обмови у перебуванні у такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейський та лікар при виконанні свої посадових обов`язків діяли в межах наданих їм повноважень.
При ухваленні судового рішення, апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Так, згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Твердження апелянта про те, що право на захист ОСОБА_1 було порушено, оскільки суд розглянув справу за її відсутності, суд апеляційної інстанції відхиляє як такі, що не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
При оцінці доводів апелянта про те, що право на захист ОСОБА_1 було порушено, оскільки жодних повісток про розгляд справи у місцевому суді вона не отримувала, тому була відсутня під час розгляду справи у місцевому суді, - апеляційний суд такі до уваги не бере, оскільки наявними доказами довідкою SMS- повідомлення від 19.12.2022, підтверджується той факт, що місцевий суд вжив всіх заходів щодо належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про розгляд справи, призначений на 23.12.2022. Однак, зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 до суду не з`явилась, жодних заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавала. До того ж, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 було відомо про наявність складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, і те, що справа щодо неї розглядатиметься Хустським районним судом Закарпатської області. Тому, доводи апелянта про те, що право на захист ОСОБА_1 було порушено є такими, що спростовуються належними та достовірними доказами. Тому, апеляційний суд вважає, що твердження апелянта про порушення права його підзахисної на захист у зв`язку з розглядом справи за її відсутності, з урахуванням конкретних обставин справи, не визнаються підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими твердження апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративного правопорушення, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, дослідженими місцевим судом та перевіреними судом апеляційної інстанції, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №238718 від 06 грудня 2022 року (а. с. 1), медичним висновком №37 (а. с. 3), актом огляду на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння (а. с. 2), відеозаписом.
Позиція сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як спосіб самозахисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційним судом визнаються доводи апеляційної скарги щодо неврахування місцевим судом низки обставин, які могли вплинути на накладення на ОСОБА_1 стягнення, непереконливими і такими, що до уваги не беруться.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 здійснює перевезення необхідної для військовослужбовців та внутрішньо переміщених осіб допомоги, тому накладення на неї адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами обмежує її повною мірою виконувати волонтерські обов`язки та завдання логістики, що негативно впливає на процеси, пов`язані з транспортуванням, зберіганням та обробкою предметів, які необхідні відповідним категоріям населення у військовий час, не можуть слугувати підставою для незастосування до правопорушниці стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.
Відтак, апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП України, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушниці, ступеня її вини та в межах санкції частини статті за це правопорушення.
При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що будь-яке порушення чинних правил дорожнього руху може призвести до тяжких наслідків, включаючи загибель людей, а керування транспортними засобами в стані сп`яніння вкрай небезпечне саме внаслідок того, що особа, яка керує транспортним засобом, не може повною мірою його контролювати.
Отже, при призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, врахував дані про особу ОСОБА_1 ступінь її вини та в межах санкції, встановленої за вказане адміністративне правопорушення, призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою правопорушницею, так і іншими особами.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та адвокат Гаврилець М. Б., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Гаврилець М.Б., залишити без задоволення.
Постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 23 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН