справа № 755/7587/23
головуючий у суді І інстанції Дзюба О.А.
провадження № 33/824/3759/2023
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Мостової Г.І., за участю секретаря Сердюк К.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статі 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 261271 ОСОБА_1 02 червня 2023 року о 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , а саме: вдарив, ображав. Указаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір e розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 грн 80 коп. на користь держави.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав правову оцінку поясненням ОСОБА_1 , не викликав для дачі пояснень потерпілу, не зазначив у постанові твердження потерпілої особи чи свідків. Факт вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру не підтверджено жодними матеріалами справи.

Суд першої інстанції не встановив, у чому саме полягало психологічне насильство з боку ОСОБА_1 та чи призвело воно до психологічного розладу, побоювань, а також чи завдало воно шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, або що могли завдати таку шкоду.

Одночасно ОСОБА_1 заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження указаної постанови, яке обґрунтовано тим, що про зміст оскаржуваної постанови йому стало відомо лише 06 липня 2023 року.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує таке.

За змістом частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову ухвалено 23 червня 2023 року. Останнім днем для подання апеляційної скарги на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2023 року, у розумінні частини 2 статті 294 КУпАП, було 03 липня 2023 року. Апеляційну скаргу подано 10 липня 2023 року.

За змістом частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Гарантуючи відповідно до частини 1 статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Отже, реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанцій; перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

На підставі викладеного, враховуючи, що про зміст оскаржуваної постанови ОСОБА_1 стало відомо лише 06 липня 2023 року, що підтверджується його розпискою, яка наявна у матеріалах справи, необхідно дійти висновку, що строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Домітращук І.М. у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити. Зазначила, що на розгляді у суді зараз находиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей. На теперішній час потерпіла вже тривалий час знаходиться у притулку жінок, що постраждали від домашнього насильства лише з метою перешкоджання ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми.

ОСОБА_1 у судовому засіданні просив скасувати постанову суду першої інстанції та додатково пояснив, що не вчиняв насильство психологічного або фізичного характеру відносно своєї дружини, а між ними відбувся спільний конфлікт під час вирішення питання щодо виховання їх дітей. Зазначив, що лише вилив на ОСОБА_2 склянку води, коли вона дуже емоційно відреагувала на його зауваження щодо виховання дітей. Також пояснив, що має захворювання поперекового відділу хребта, а тому жодним чином не міг би вчинити фізичне насильство відносно дружини.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти апеляційної скарги, пояснила, що ОСОБА_1 звинувачує її у неналежному вихованні їх дітей, вилив на неї склянку води, періодично вчиняє відносно неї домашнє насильство, у зв`язку з чим вона з двома дітьми зараз проживає у притулку для тимчасового безпечного перебування жінок, що постраждали від домашнього насильства.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Константинов О.Г. у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Так, диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктивна сторона вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тобто, враховуючи диспозицію цієї статті, орган поліції зобов`язаний був при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, а також вказати, яка шкода заподіяна або могла бути заподіяна фізичному чи психологічному здоров`ю, що прямо передбачено диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП (могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого) і це є обов`язковим.

Відповідно до положень Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на подружжя.

Пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, можуть бути лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Частиною 2 статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не наділений повноваженнями у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення або змінювати його, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені статтею 129 Конституції України, та буде порушувати право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 02 червня 2023 року о 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , а саме: вдарив, ображав.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, матеріали справи містять пояснення ОСОБА_2 , на основі яких складено протокол про адміністративне правопорушення.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначила про те, що у неї з її чоловіком ОСОБА_1 стався конфлікт, ОСОБА_1 звинувачує її у неналежному вихованні дітей, стверджує, що вона знаходиться на його утриманні та виганяє із дому, але не віддає дітей із собою.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого психологічного насильства відносно дружини ОСОБА_2 , а й про завдання внаслідок цього діяння шкоди її психічному або фізичному здоров`ю.

У ході складання протоколу можливість настання чи настання психологічної шкоди потерпілій встановлена не була, та як наслідок, у протоколі не зазначена. Такі дані не узгоджуються із диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП, яка передбачає завдання або можливість завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, тобто не конкретизовано об`єктивну сторону вчиненого адміністративного правопорушення.

Наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що у цій справі не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 погроз та образ відносно ОСОБА_2 , окрім самого протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . В судовому засіданні апеляційної інстанції учасники спільно визнали тільки один факт - що ОСОБА_1 вилив на ОСОБА_2 склянку води.

Враховуючи вищевикладене, належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП матеріали справи не містять.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відтак, враховуючи обставини справи, а також враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обставини домашнього насильства, описані у протоколі про адміністративне правопорушення, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, внаслідок чого апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2023 року підлягає скасуванню а провадження у справі - закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2023 рокускасувати та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статі 173-2 КУпАП, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова