КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №357/3449/23Головуючий у І інстанції: Дорошенко С.І.
Провадження №33/824/3392/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, через порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що вимоги працівників поліції пройти освідування є безпідставними, оскільки він транспортним засобом не керував та матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження цього факту.

Крім цього, за доводами апелянта, у поліцейських не було законних підстав, визначених в статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», для зупинки його транспортного засобу, а тому подальші їх дії щодо його огляду на стан сп`яніння також є незаконними.

Також вважає, що працівниками поліції було порушено положення пункту 12 Розділу ІІ Інструкції №1452/735, оскільки його намагались доставити для проведення огляду до медичного закладу, який розташований в іншій місцевості і не був найближчим.

За результатами апеляційного перегляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, проаналізувавши викладені у ній доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 19 березня 2023 року о 14 год. 31 хв. керував транспортним засобом «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Лазаретна 3, в місті Біла Церква Київської області з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частині 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За оскаржуваною постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що в установленому судом місці та час керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, в порушення п.2.5 ПДР від проходження на вимогу працівників поліції огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, та інші матеріали справи.

Як вбачається із відеозапису нагрудної камери працівника поліції, який досліджено в суді апеляційної інстанції, повз автомобіль поліції, в зустрічному напрямку, проїхав автомобіль «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 . Встановивши, що дане авто перебуває у розшуку, працівники поліції прослідували за ним та через декілька хвилин під`їхали до місця його зупинки. Автомобіль був припаркований. Під час спілкування із поліцейськими ОСОБА_1 повідомив, що саме він керував транспортним засобом. У зв`язку з встановленими ознаками наркотичного сп`яніння, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку в закладі охорони здоров`я. На вимогу поліцейських водій спочатку погодився пройти огляд, проте в подальшому відмовився.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що коли під`їхав екіпаж поліції його автомобіль був вже ним запаркований, працівники поліції повідомили, що автомобіль знаходиться у розшуку. Крім цього, поліцейські повідомили йому, що вбачають у нього ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду. Він відмовився проїхати на огляд, оскільки бажав його прийти в медичному закладі, який знаходився у місті Біла Церква.

Таким чином, на переконання суду, апеляційні доводи ОСОБА_1 щодо відсутності доказів, якими підтверджується факт керування ним транспортним засобом, спростовуються наданими ним поясненнями в суді апеляційної інстанції та відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції.

Оскільки ОСОБА_1 в порушення п.2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не мали законних підстав для зупинки його транспортного засобу, не є предметом розгляду даного провадження. При цьому, апелянтом не надано доказів на підтвердження того, що такі дії працівників поліції визнані незаконними.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 про порушення поліцейськими вимог Інструкції №1452/735 через те, що його не було доставлено до найближчого медичного закладу для проходження огляду, не заслуговують на увагу, оскільки на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

З урахуванням викладеного, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначає апелянт у поданій апеляційній скарзі.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз