КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/1941/23 Головуючий 1-ї інстанції: Марченко М.В.
Провадження № 33/824/4319/2023 Доповідач: Яковлева В.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., з секретарем судового засідання - Педенко К.Л., за участю: захисника - адвоката Попченкової І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок, в дохід держави. Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що працівники поліції без достатніх правових підстав почали вчиняти психологічний тиск на ОСОБА_1 , стверджуючи про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. Було встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та мали бути викликані представники ВСП, на яких покладено обов`язки складати протоколи про адміністративні правопорушення. Представників ВСП викликано не було, прав та обов`язків під час процедури медичного огляду не роз`яснено. У ОСОБА_1 виник сумнів в неупередженості працівників поліції, тому він відмовився від проходження огляду приладом Драгер, наполягав на проходженні огляду в медичному закладі. Він добровільно прослідував до службового автомобіля поліцейських з метою проїзду до закладу охорони здоров`я, але з обов`язковим залученням до процедури саме представників ВСП, що залишилося без уваги представників патрульної поліції. Працівники поліції не забезпечили можливості скористатися правовою допомогою, права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України в порушення ст. 256 КУпАП не роз`яснені. Всупереч встановленому порядку проходження огляду поліцейський не складав направлення на огляд, в матеріалах справи відсутні медичний висновок чи акт про відмову від проходження огляду, неможливо визначити до якого саме закладу був доставлений скаржник. До протоколу долучені фрагменти відеозаписів, які не є безперервним відеозаписом, не містять факту перебування ОСОБА_1 за кермом під час руху авто. Такий відеозапис не може бути належним та допустимим доказом. Працівники поліції, які ставили питання про проходження огляду на стан сп`яніння передоручили доставлення скаржника до медичного закладу іншим працівникам поліції. Грубим порушенням прав ОСОБА_1 є проведення судового розгляду без його участі та повідомлення, що призвело до обмеження скаржника у доступі до правосуддя. Стан сп`яніння як і відмова від проходження огляду в медичному закладі жодними доказами не підтверджується. Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга - задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що 09 січня 2023 року о 23.05 год. ОСОБА_1 керував автомобілем марки "VolkswagenPassat", державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови. Від проходженняогляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними по справі та дослідженими судом доказами, а саме даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 10.01.2023 року, даними відеозапису з бодікамери поліцейського, іншими матеріалами адміністративної справи. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Неспроможними є доводи захисника щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Відповідно до відеозапису поліцейський із використанням відео фіксації події повідомив, що водієм є ОСОБА_1 , який будучи присутнім під час вказаної події, не заперечував, що він був за кермом автомобіля. Крім того, без зауважень підписав протокол про адміністративне правопорушення. Версія, що ОСОБА_1 не керував автомобілем з*явилася лише в апеляційному суді, а, враховуючи, що власником автомобіля згідно протоколу є ОСОБА_1 , вона є непереконливою. Доводи адвоката про порушення порядку проходження огляду на стан сп*яніння, оскільки матеріали не містять направлення на огляд водія, будь-якого медичного висновку чи акту про відмову від проходження огляду, а також неможливо встановити медичний заклад, не спростовують правильність висновків суду. Відповідно до розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі -Інструкція) результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Вказаний розділ Інструкції визначає питання проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів. Тоді як в даному випадку у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, від перевірки чого у медичному закладі він відмовився. У протоколі про адміністративне правопорушення, де зазначено про роз`яснення прав та обов`язків, визначених ст. 63 Конституцією України та ст. 268 КУпАП, міститься підпис ОСОБА_1 . До того ж, апеляційний суд не вбачає порушення права ОСОБА_1 на захист, про що зазначає його захисник, оскільки ст. 63 Конституції України визначає, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. При цьому в даному випадку ОСОБА_1 не надавав пояснень, зміст яких би ставився йому в вину. Щодо незабезпечення права на допомогу адвоката, то норми КУпАП не покладають на працівників поліції обов`язку забезпечувати особі правову допомогу адвоката на місці зупинки транспортного засобу. Неспроможними є доводи апелянта, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки відео не є безперервним. Однак, згідно ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Відмова ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку медичного огляду на стан алкогольного сп*яніння сп`яніння зафіксована відеозаписом, достовірність обставин, зафіксованих на відео, не спростована. Захисник зазначає, що протокол у справі про адміністративне правопорушення не може бути доказом. Проте згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Таким чином, підстави вважати, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення не є доказом у справі, відсутні. Щодо посилання захисником про позбавлення судом першої інстанції ОСОБА_1 доступу до правосуддя, апеляційний суд не вбачає такого, оскільки судом першої інстанції неодноразово приймалися заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, в тому числі і за номером телефону, який зі слів останнього зазначено в протоколі. До того ж, ОСОБА_1 було надано можливість відстоювати свою позицію під час апеляційного перегляду, якою він скористався через свого захисника. Будь-якого тиску з боку поліцейських, як на тому наголошує захисник, з відео не вбачається. Жодних процесуальних рішень щодо оскарження таких дій суду не надано. Неспроможними є доводи щодо незапрошення Військової служби правопорядку у Збройних Силах України для складання протоколу з огляду на положення ст. 255 КУпАП. «Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02). З урахуванням наведеного висновки суду першої інстанції є вмотивованими та підстав для скасування судового рішення за апеляційними доводами не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Попченкової І.М. - залишити без задоволення. Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін. Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.С. Яковлева