"19" жовтня 2023 р. Справа № 363/1950/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 319713 від 09.04.2023 року вбачається, що 09 квітня 2023 року о 08 год. 15 хв. у м. Вишгород, вул. Київська, буд. 10, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції під відеозапис та у присутності двох свідків запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. Результат огляду позитивний, встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, стан алкогольного сп`яніння 0,37 проміле.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Журавльов О.С. з`явилися. Будучи повідомленими про їх права та обов`язки, ОСОБА_1 та захисник Журавльов О.С. висловили заперечення проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення та проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свої заперечення ОСОБА_1 та захисник Журавльов О.С. обґрунтували наступним чином.

Напередодні 08.04.2023 року ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на автомобілі Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_1 , приїхали на дачу до м. Вишгород Київської області. Під час перебування на території домоволодіння ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, у тому числі ввечері 08.04.2023 року.

Вранці 09.04.2023 року ОСОБА_1 разом зі своєю родиною вирішив їхати до м. Києва. За кермо автомобіля Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_1 , сів саме ОСОБА_3 , який є сином ОСОБА_1 . ОСОБА_2 сіла на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_1 на заднє пасажирське сидіння. Таким чином, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , з самого ранку 09.04.2023 за кермом автомобіля Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебував саме його син ОСОБА_3 . Під час руху на вказаному автомобілі у м. Вишгород на вул. Київська вони зупинилися по своїм справам, оскільки в салоні автомобіля також перебувала собака, яка потребувала вигулу. У цей момент до них під`їхали працівники поліції, які попросили у ОСОБА_1 пред`явити документи, що посвідчують особу. При цьому в момент спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 перебував поза межами автомобіля, а ОСОБА_3 та ОСОБА_2 сиділи всередині вказаного автомобіля та лише пізніше вийшли з нього.

У подальшому, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , працівниками поліції під час перевірки документів було встановлено наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з цим вони почали пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, як зазначив у судовому засіданні ОСОБА_1 , він не повідомляв працівникам поліції про те, що він не здійснював керування автомобілем Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_1 , а навпаки підтвердив факт керування цим транспортним засобом, оскільки його син ОСОБА_3 , який насправді перебував за кермом автомобіля, нещодавно отримав водійське посвідчення і ОСОБА_1 не хотів, щоб в нього виникли якісь проблеми з працівниками поліції. Зважаючи на це, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , він погодився на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, який проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. Результат огляду був позитивний, стан алкогольного сп`яніння 0,37 проміле. Проти результатів проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечував.

Таким чином, у своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що 09.04.2023 року він взагалі не здійснював керування автомобілем Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом вказаного автомобіля перебував його син ОСОБА_3 . Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 вказав, що в його діях відсутні всі необхідні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі має бути закрито.

На додаток до цього захисник Журавльов О.С. зазначив, що з відеозапису, який було долучено до матеріалів справи, вбачається, що він не здійснювався працівниками поліції безперервно, що унеможливлює встановлення факту того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем. Крім того, зі змісту протоколу вбачається, що він складений о 08 год. 35 хв., а часом керування транспортним засобом зазначається 08 год. 15 хв. Натомість при дослідженні наданого відеозапису події вбачається, що зафіксовані події відбувалися 09.04.2023 року в період часу з 07 год. 37 хв. по 08 год. 12 хв., що також спростовує факт керування ОСОБА_1 автомобілем о 08 год. 15 хв. 09.04.2023 року.

На кінець, захисник Журавльов О.С. зазначив, що матеріали справи не містять жодного належного, допустимого та достовірного доказу того, що саме ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом 09.04.2023 року. У той же час з наданих матеріалів, у тому числі відеозапису, що здійснювався працівниками поліції, вбачається, що ОСОБА_1 09.04.2023 року перебував біля автомобіля, коли до нього підійшли працівники поліції, жодних функцій з керування транспортним засобом не здійснював.

З урахуванням викладеного захисник Журавльов О.С. просив суд врахувати, що в діях ОСОБА_1 відсутні всі ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також ознаки порушення вимог п. 2.9 ПДР України, що свідчить про необхідність закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У судове засідання також викликалася та з`явилася свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є дружиною ОСОБА_1 . Будучи повідомленою про її права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеною під присягу, ОСОБА_2 надала показання наступного змісту.

09.04.2023 року ОСОБА_2 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_1 , та сином ОСОБА_3 , близько о 08 год. 15 хв. у м. Вишгород по вул. Київська їхали на автомобілі Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку м. Києва. За кермом вказаного автомобіля перебував саме ОСОБА_3 . У свою чергу ОСОБА_1 сидів на задньому пасажирському сидінні, жодних функцій з керування автомобілем не здійснював, а ОСОБА_2 сиділа на передньому пасажирському сидінні. Невдовзі після цього вони зупинилися на узбіччі. Після зупинки автомобіля ОСОБА_1 вийшов з автомобіля та знаходився біля нього. У подальшому до автомобіля під`їхали працівники поліції, з якими довго почав спілкуватися саме ОСОБА_1 .

Після цього, як слідує з показань ОСОБА_2 , з автомобіля вийшов ОСОБА_3 , а вже за ним вийшла з автомобіля і вона. При спілкуванні з працівниками поліції останні повідомили, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому потрібно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2 пояснила, що не пам`ятає чи повідомляв ОСОБА_1 працівникам поліції про те, що він не здійснював керування автомобілем, а за кермом автомобіля був саме ОСОБА_3 .

У подальшому, як вбачається з показань ОСОБА_2 , ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. Результат огляду був позитивний, встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, конкретного показника результату огляду ОСОБА_2 не пам`ятає.

У кінцевому підсумку, свідок ОСОБА_2 під присягою підтвердила, що 09.04.2023 року о 08 год. 15 хв. за кермом автомобіля Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебував саме ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 .

У судове засідання також викликався та з`явився свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є сином ОСОБА_1 . Будучи повідомленим про його права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеним під присягу, ОСОБА_3 надав показання наступного змісту.

09.04.2023 року ОСОБА_3 разом із своїм батьком ОСОБА_1 та матір`ю ОСОБА_2 , близько о 08 год. 15 хв. у м. Вишгород по вул. Київська їхали на автомобілі Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку м. Києва. За кермом вказаного автомобіля перебував саме він - ОСОБА_3 . У свою чергу ОСОБА_1 сидів на задньому пасажирському сидінні, жодних функцій з керування автомобілем не здійснював, а ОСОБА_2 сиділа на передньому пасажирському сидінні. Невдовзі після цього вони зупинилися на узбіччі. Після зупинки автомобіля ОСОБА_1 вийшов з автомобіля та знаходився біля нього. Через деякий час до їх автомобіля під`їхав службовий автомобіль працівників поліції, які зупинилися поруч. ОСОБА_1 досить тривалий час спілкувався з ними, після чого сів до них в службовий автомобіль. Коли ОСОБА_1 разом з працівниками поліції вийшли із службового автомобіля ОСОБА_3 вийшов з автомобіля, після вийшла і ОСОБА_2 . При спілкуванні з працівниками поліції останні повідомили, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, і необхідно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що не пам`ятає ані чи повідомляв він працівникам поліції про те, що саме він перебував за кермом автомобіля, ані чи заперечував ОСОБА_1 проти того, що він був за кермом автомобіля, ані чи заперечувала ОСОБА_2 проти того, що ОСОБА_1 був за кермом автомобіля.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу. Результат огляду був позитивний, стан алкогольного сп`яніння 0,37 проміле, що ОСОБА_3 особисто бачив на екрані спеціального технічного приладу.

На запитання суду ОСОБА_3 підтвердив, що 09.04.2023 року о 08 год. 15 хв. за кермом автомобіля Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебував саме він, а не ОСОБА_1 .

У судове засідання також викликалися та з`явилися працівники поліції, які здійснювали складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме: поліцейський Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старший сержант поліції Харчук Сергій Сергійович, а також поліцейський Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старший сержант поліції Щеглов Максим Володимирович, які надали наступні пояснення з приводу складених матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

09.04.2023 року близько о 08 год. 15 хв. у м. Вишгород, вул. Київська ними під час виконання службових обов`язків було зупинено автомобіль Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому конкретну причину зупинки автомобіля працівники поліції не пам`ятають, однак зазначили про те, що ймовірно мало місце порушення вимог ПДР України. Працівники поліції стверджували, що в автомобілі знаходилося троє осіб чоловік, його дружина та син. При цьому у судовому засіданні працівники поліції також підтвердили, що тим чоловіком був саме ОСОБА_1 і він перебував за кермом автомобіля.

Під час перевірки документів ОСОБА_1 було виявлено в останнього ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. Як слідує з пояснень працівників поліції, ОСОБА_1 не мав жодних заперечень ані щодо факту керування транспортним засобом, ані щодо факту виявлення в нього ознак алкогольного сп`яніння, навпроти добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. Результат огляду був позитивний, стан алкогольного сп`яніння 0,37 проміле. Після проходження огляду працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився, висловив згоду з результатами проведеного огляду.

У подальшому, як зазначили працівники поліції, ними було роз`яснено ОСОБА_1 положення ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, складено протокол про адміністративне правопорушення. Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення дійсно здійснювалося у присутності двох свідків, які були залучені працівниками поліції. Однак, як слідує з їх пояснень, вказані свідки залучалися лише для процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом вони не бачили.

На кінець, працівники поліції зазначили, що протягом часу виконання службових обов`язків ними здійснювала повна та безперервна відеофіксація всіх обставин та подій, однак чому наданий суду відеозапис є неповним вони пояснити не можуть.

У судове засідання також неодноразово викликалися свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, у судове засідання свідки не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового розгляду, від них не надходило.

Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового розгляду за відсутності вказаних свідків.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 319713 від 09.04.2023 року слідує, що ОСОБА_1 09 квітня 2023 року о 08 год. 15 хв. у м. Вишгород, вул. Київська, буд. 10, здійснював керування транспортним засобом марки Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_1 . Таким чином, складова частина інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення стосується здійснення керування ним відповідним транспортним засобом.

У зв`язку з цим суд повторно звертає увагу на ту обставину, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливе тоді і лише тоді, коли у судовому засіданні після дослідження достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів «поза розумним сумнівом» можливо зробити категоричний та безумовний висновок щодо того, що конкретна особа була водієм конкретного автомобіля.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів, а отже і тягар доказування, в межах справи про адміністративне правопорушення покладається на органи влади (посадових осіб), які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення. В межах даної справи про адміністративне правопорушення такий тягар покладається на органи Національної поліції.

У той же час суд не може редагувати фабулу обвинувачення, змінювати зміст чи характер інкримінованих фактичних обставин вчиненого адміністративного правопорушення, збирати докази як на підтвердження, так і на спростування винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В противному випадку це неодмінно призводить до перебирання судом на себе функцій обвинувачення, що є несумісним з правовою природою та призначенням суду в межах провадження у справах про адміністративне правопорушення. Тому суд встановлює обстави та факти вчинення адміністративного правопорушення на підставі тих відомостей, документів та доказів, що були зібрані та надані учасниками судового провадження, у тому числі органом влади (посадовою особою), що уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив факт керування вказаним транспортним засобом. Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під присягою, будучи повідомленими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, підтвердили, що 09.04.2023 року ОСОБА_1 дійсно не здійснював керування автомобілем, а за кермом автомобіля був його син ОСОБА_3 , який, як свідок, особисто підтвердив зазначений факт.

У матеріалах справи наявний DVD-R диск (а.с. 10), на якому містяться 8 (вісім) файлів з відеозаписами. Всі відеозаписи зроблені на нагрудну камеру працівника поліції, обставини та факти, зафіксовані на відеозаписах, датуються 09.04.2023 року, а відеозаписи у своїй сукупності утворюють логічну, послідовну, хронологічну та безперервну картину обставин і подій.

У той же час перший відеозапис, наявний на диску, розпочинається з моменту, коли ОСОБА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_3 стоять біля службового автомобіля працівників поліції. Подальші відеозаписи стосуються огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння і також не містять фіксації обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

З першого відеозапису вбачається, що в розмові з працівниками поліції ОСОБА_1 дійсно повідомляє працівникам поліції, що він керував автомобілем.

У той же час ті обставини, що ОСОБА_1 на першому відеозаписі підтверджує факт керування транспортним засобом з безумовністю не підтверджують зазначений факт та не звільняють орган влади (посадову особу), що уповноважені на складання протоколу, збирання доказів та підтвердження обставин, що підлягають встановленню відповідно до ст. 280 КУпАП, зокрема, з тією метою, щоб всі елементи складу конкретного адміністративного правопорушення могли бути чітко відображені суду та категорично підтверджені останнім.

З урахуванням вищевикладеного суд також приходить до висновку, що надані матеріали справи про адміністративне правопорушення у переважні більшості стосуються проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння. Надані працівниками поліції відеозаписи не відображають безпосереднього факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а показання допитаних у судовому засіданні свідків спростовують зазначений факт взагалі. Відомості щодо керування транспортним засобом містяться лише у протоколі про адміністративне правопорушення.

У той же час протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Протокол не може бути єдиним, однозначним та беззаперечним доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, матеріали справи не містять жодного належного, допустимого, достовірного доказу, у тому числі аудіо- та відеозапису, пояснень свідків, на основі яких суд мав би можливість встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Тобто, немає жодного доказу виконання ОСОБА_1 функцій водія автомобіля.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суд в аспекті вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності робить висновки на основі тих матеріалів справи, що були надані уповноваженими на це посадовими особами. Однак за наявних матеріалів справи зробити категоричний, ствердний, розумний та обґрунтований висновок щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом неможливо. У зв`язку з чим суд вважає факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом недоведеним.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п. 2.9а ПДР України встановлено відповідну заборону керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У свою чергу відповідно до п. 1.10 ПДР України - водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що чинним законодавством заборона керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також обов`язок на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння покладається лише на осіб, які відповідно до чинного законодавства визнаються водієм транспортного засобу. Внаслідок цього до адміністративної відповідальності, що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду можуть бути притягнуті лише ті особи, які є водіями у розумінні чинного законодавства та здійснюють керування транспортними засобами.

Одночасно з цим суд доходить до висновку, що матеріали справи не містять жодного доказу, на основі якого суд міг би встановити, що ОСОБА_1 є водієм у розумінні чинного законодавства, а також встановити, що він керував транспортним засобом. Отже, ані факт того, що ОСОБА_1 є водієм, ані факт того, що він керував автомобілем, не доведені особами, уповноваженими на збирання доказів в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 не є водієм у розумінні чинного законодавства та не здійснював керування транспортним засобом, то відповідно до вищевикладених нормативних приписів на нього не поширюється обов`язок на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Внаслідок цього ОСОБА_1 не може нести відповідальність за порушення заборони, передбаченої п. 2.9а ПДР України.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до презумпції невинуватості, яка закріплена у ст. 62 Конституції України, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, то суд доходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як і його вина у вчиненні цього правопорушення, не доведені. Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Внаслідок цього судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас