ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 р. м. Марганець

Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Янжула О.С., секретар Котова Н.С. розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Нікопольського РУ ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого АТ "МГЗК" ,

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ст. 185 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відділенням №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області направлено до Марганецького міського суду Дніпропетровської області адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 854370 від 13.09.2023 року, 13.09.2023 року приблизно о 15.30 год. на блокпосту №25, який розташований за адресою: м. Марганець вул. Виїзна, ОСОБА_1 не виконував неодноразово законну вимогу працівників поліції, а саме не надавав документ, який посвідчує особу, поводив себе зухвало та нахабно, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні особі, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України.

У судовому засіданні, яке відбулося 10 жовтня 2023 року ОСОБА_1 свою вину у вказаному правопорушенні не визнав та пояснив, що того дня він повертався з роботи шахтовим автобусом. У його напарника був день народження, в автобусі вони розпили 0,25 л. горілки. На блокпосту зупинили автобус та почали перевіряти документи. В нього з собою документів не було, та він зіслався на постанову Кабінету міністрів України, яка не зобов`язує громадян носити з собою документи. Це не сподобалося військовим, його виштовхали з автобусу, завалили на землю, нанесли тілесні ушкодження, розбили мобільний телефон, залишили лежати на землі, обличчям в низ до приїзду поліції. Приїхавши на місце працівники поліції склали відносно нього протокол, та запропонували йому проїхати до медичного закладу, оскільки в нього обличчя було у крові. Він погодився, працівники поліції доставили його до лікарні, де йому надали медичну допомогу та зафіксували тілесні ушкодження. Медичну довідку, де зафіксовані тілесні ушкодження забрали працівники поліції, йому дозволили її сфотографувати. В подальшому в судові засідання не з`явився.

Свідок ОСОБА_2 у судове засідання на виклик суду не з`явився, надав письмові пояснення, згідно яких пояснив, що 13.09.2023 року він перебував у добовому наряді та приблизно о 15:00 год. йому зателефонували з блокпосту, та повідомили, що потрібна допомога. Прибувши на блокпост він побачив невідомого громадянина, який знаходився біля працівників поліції, ним було опитано всіх учасників події, які пояснили, що даний чоловік перетинаючи блокпост у громадському транспорті знаходився в легкому алкогольному сп`янінні. Під час перевірки осіб, ОСОБА_1 почав висловлюватись нецензурною лайкою в бік працівників поліції, намагався перетнути блокпост нехтуючи команди поліцейських, розмахував руками, так щоб останній не нашкодив власному здоров`ю, до нього були застосовані спецзасоби, а саме кайданки. В ході чого останній самостійно завдавав собі тілесні ушкодження, лежачі на землі. Відмовлявся надавати документи для встановлення особи, своїми діями чинив злісну непокору законним вимогам працівника поліції, вступав в дискусію, затягував час, чим заважав виконувати обов`язки покладені на працівників поліції. Відібравши пояснення, ним прийнято рішення про складання протоколу відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП. ОСОБА_1 скаржився, що йому працівники поліції завдали тілесні ушкодження, тому він запропонував йому проїхати до лікарні, на що він погодився. Після медичного огляду ОСОБА_1 пішов у невідомому йому напрямку.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, письмові пояснення свідка, дослідивши матеріали справи приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За ст. 9 КУпАП, що регламентує поняття адміністративного правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень Глави 19 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому викладається твердження про вчинення особою відповідного правопорушення, при доведенні вчинення якого особа піддається певним заходам примусу. Протокол про адміністративне правопорушення є підставою для подальшого провадження у справі, викликає у особи необхідність здійснення свого захисту у зв`язку із чим до нього пред`являються особливі вимоги. Оскільки протокол про адміністративне правопорушення є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення у ньому повинна викладатись сутність правопорушення, поставленого особі у вину, яка повинна відповідати диспозиції відповідної частини статті 156 КУпАП.

На підтвердження факту правопорушення до суду надано протокол, який містить одноосібні висновки працівника поліції, а в якості доказу вини ОСОБА_1 до протоколу додано письмові пояснення ОСОБА_3 , які не є достатнім доказом для встановлення вини ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_1 взагалі заперечує викладені обставини. Також додано рапорт працівника поліції, однак, відповідно Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі № №524/5741/16-а рапорт не може вважатися належним і допустимим доказом учинення особою адміністративного правопорушення.

Відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, для дослідження у судовому засіданні матеріали справи не містять.

У судовому засіданні було досліджено довідку КП «Марганецька ЦМЛ «ММР» від 13.09.2023 року №1021, згідно якої в ПДВ був доставлений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз: садна обличчя, голови, лівої надбровної дуги, поверхнева рана, забій лівої гомілки. Тобто вказаною довідкою підтверджуються обставини на які посилався ОСОБА_1 у судовому засіданні, щодо завдання саме йому тілесних ушкоджень.

Посадовою особою, якою було складено протокол про адміністративне правопорушення, суду ніяких інших доказів, які б підтверджували провину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП надано не було.

За таких підстав суд не вбачає правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 185 КУпАП і вважає за необхідне закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Частиною ч.1 ст. 6 Конвенції передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Згідно приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свободі протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно до п. 1ст. 247 КпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене суддя приходить до висновку, що необхідно закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: О. С. Янжула