Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
19.10.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі представника Закарпатської митниці Держмитслужби Селеша О. Я., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав заступник начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Козюберда В.,
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 серпня 2023 року, провадження у справі про порушення митних правил щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого фізичною особою-підприємцем, паспорт громадянина України для виїзду за кордон: НОМЕР_1 від 16.06.2017 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ,
закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.
В апеляційній скарзі заступник начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Козюберда В., вказує на необґрунтованість оскаржуваної постанови, вважає, що така підлягає скасуванню. Зазначає, що товаросупровідні документи, подані ОСОБА_2 митним органам суміжної країни є відмінними від тих, які були подані митному органу України. Вважає, що місцевим судом не надано належну оцінку доказам у справі, які повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України. На переконання апелянта, місцевим судом не досягнуто мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП. Просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на нього стягнення у виді штрафу 100 % вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил та їх конфіскацію згідно з санкцією ч. 1 ст. 483 МК України.
Заслухавши думку представника Закарпатської митниці Селеша О. Я., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, провадження щодо якої у справі закрито, - ОСОБА_1 та адвоката Петрика В. В., яких належним чином повідомлено про розгляд апеляційної скарги. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності цих осіб, береться до уваги те, що адвокат Петрик В. В. 19.10.2023 направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 , і що неявка цих осіб, з огляду на приписи ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення відхиляються з таких підстав.
Так, згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точним дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Згідно з ч. 1 ст. 487 Митного Кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи диспозицію ч. 1 ст. 483 МК України, правопорушення характеризується діями, що спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, одержаних незаконним шляхом, або таких що містять неправдиві відомості.
За змістом вказаної норми права, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.
Судове рішення суду будь-якої інстанції повинно відповідати вимогам, встановленим законодавством: правосудність (тобто законність і обґрунтованість) судового рішення, його повнота, зрозумілість, справедливість, безумовність та безальтернативність.
Судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально як дотримання вимог закону, а в ширшому розумінні крізь призму верховенства права.
Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду дотримані вимоги вказаних вище норм матеріального та процесуального права як при розгляді справи про порушення митних правил, протокол за скоєння яких складено щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України, так і при постановленні судового рішення.
Крім того, з матеріалів справи убачається, що до митного оформлення ОСОБА_1 , як підставу для переміщення через митний кордон України транспортного засобу, надав такі документи: тимчасове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу республіки Болгарія № НОМЕР_5 від 17.05.2023 (а. с. 11), PROFORMA/INVOICE (INVOCE № К Т00-002909 від 18.05.2023) (а. с. 18), довіреність без номера від 14.05.2023, видану ТОВ «КАР ТРЕЙД ГРУП» на ім`я ОСОБА_2 (а. с. 20), та паспорт громадянина України для виїзду за кордон: НОМЕР_1 від 16.06.2017 (а. с. 10).
Як убачається з матеріалів справи, Закарпатська митниця звернулася з листом №7.7-1/7.7/20/02/7/3889 від 19.05.2023 до Чернівецької митниці з проханням надати копії наявних документів (у тому числі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, рахунку фактури, експортної митної декларації), які подавались до митного контролю транспортного засобу марки «AUDI A6 Allroad» VIN-код НОМЕР_3 під час переміщення через митний кордон у зоні діяльності Чернівецької митниці.
При складанні протоколу про порушення митних правил враховуються ознаки складу правопорушення, які мають узгоджуватися з диспозицією статті, до відповідальності за якою притягується особа. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.
Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого ст.483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.
Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.
Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів, документів, одержаних незаконним шляхом або таких, що можливо містять ознаки підробки.
Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.
Основним безпосереднім об`єктом є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.
Відповідно до ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Наявність об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення є обов`язковим для кваліфікації конкретного діяння, як адміністративного проступку. Якщо хоча б один з них відсутній або не відповідає вимогам, що передбачені відповідною статтею глави 68 МК України, вказане діяння не є порушенням митних правил.
Також апеляційний суд бере до уваги те, що підставою для складання протоколу про порушення митних правил було те, що під час опрацюванням інформації наявної в базі даних ЄАІС ДМСУ працівниками Закарпатської митниці встановлено, що громадянин ОСОБА_1 попередньо вже намагався перемістити через митний кордон України вищезазначений транспортний засіб у зоні діяльності Чернівецької митниці 18.05.2023, проте йому було відмовлено у пропуску транспортного засобу на митну територію України, з наданням картки відмови у митному відношенні. З метою отримання інформації щодо причин, які були підставою для надання картки відмови у митному відношенні, Закарпатською митницею до Чернівецької митниці 19.05.2023 направлено відповідний лист за № 7.7-20-02/7/3889.
Разом з тим, з відповіді від 22.05.2023 за №7.2-08-1/7.2-28.1/7.6/3813 Чернівецької митниці, наданої на лист Закарпатської митниці за №7.7-20-02/7/3889 убачається, що 18.05.2023, Чернівецькою митницею ОСОБА_1 надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митного оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408050/2023/000234 через неподання передбачених законодавством документів (договору на перевезення) на товари, що переміщуються через митний кордон України. Апеляційний суд враховує те, що жодних посилань на те, що ОСОБА_1 було відмовлено у переміщенні вказаного транспортного засобу у зв`язку з поданням ним до митного контролю документів, які місять ознаки підробки, або неправдивих відомостей, у матеріалах справи немає.
Перевіривши зміст оскаржуваної постанови, яку місцевий суд ухвалив на підставі повного та об`єктивного дослідження сукупності доказів, які містяться у матеріалах справи, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання слушними доводів апеляційної скарги про те, що товаросупровідні документи, подані ОСОБА_1 до митного органу містять суперечності відносно продавця та одержувача товару - автомобіля, що свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України.
Жодних належних доказів, які можуть бути підставою для сумнівів у достовірності відомостей щодо відправника (продавця) та одержувача (покупця) транспортного засобу, які містяться у товаросупровідних документах, які ОСОБА_1 надав при проходженні митного контролю на пункті пропуску митного поста «Дякове», представником митного органу на надано ні місцевому суду, ні під час розгляду апеляційної скарги.
Такі, що жодним чином не свідчать про порушення ОСОБА_1 вимог ч. 1 ст. 483 МК України є доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 надані різні відомості про вартість автомобіля, позаяк згідно з інвойсом PROFORMA/INVOICE (INVOCE № К Т00-002909 від 18.05.2023), наданого ОСОБА_1 митному органу на пункті пропуску «Дякове» 19.05.2023, вартість автомобіля становить 9 300 Євро, вказана у інвойсі від 01.05.2023 № 0023288-FVT вартість транспортного засобу становить 9 900 євро.
У цьому контексті, суд апеляційної інстанції бере до уваги приписи ч.1 та ч.2 ст.51 МК України, відповідно до яких митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Частиною 2 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорт, є перший метод за ціною договору.
Незважаючи на наявність у митного органу передбачених ч. 3 ст. 54 МК України повноважень для коригування митної вартості товару за другорядними (в тому числі - за резервним) методами, митний орган не скористався таким правом (який є фактично його обов`язком) та не прийняв рішення про коригування митної вартості товару, але за відсутності будь-яких належних та допустимих доказів, які підтвердили б наявність події та складу адміністративного правопорушення, склав протокол про порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України.
Отже, беззаперечних та достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 були вчинені умисні дії, спрямовані на переміщення легкового автомобіля марки «AUDI A6 Allroad», VIN-код НОМЕР_3 з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для його переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника (продавця), одержувача (покупця) та вартості транспортного засобу, що мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ч.1 статтею 483 Митного кодексу України, митним органом не надано.
Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 483 МК України.
Досліджені судом докази на предмет належності, достатності та достовірності свідчать про те, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія та склад адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, на підставі повного та об`єктивного дослідження наявних у матеріалах справи доказів, апеляційний суд доходить висновку, що наявність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, поза розумним сумнівом не доведена як щодо умислу, так і щодо вчинення ним дій, що становлять об`єктивну сторону правопорушення.
З урахуванням того, що матеріали справи не містять достатніх, допустимих та належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, за обставин, викладених у протоколі про порушення митних правил, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника митного органу не підлягає задоволенню.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують законність постанови суду першої інстанції про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 , а тому підстави для зміни чи скасування цієї постанови відсутні.
На інші доводи, які можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Козюберди В., не вказується, й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не встановлені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Козюберди В., доводи якої не знайшли свого підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав заступник начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Козюберда В., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 серпня 2023 року, відносно ОСОБА_1 , - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН