справа № 370/1565/23 головуючий у суді І інстанції Косенко А.В.
провадження № 33/824/4647/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Макарівського районного суду Київської області від 28 липня 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 28 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 21 вересня 2023 року звернувся до суду першої інстанції з апеляційною скаргою.

27 вересня 2023 року матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли на адресу Київського апеляційного суду.

28 вересня 2023 року матеріали справи про адміністративне правопорушення передано головуючому судді.

У апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в якій проходить службу за мобілізаційним розпорядженням. Під час розгляду справи судом першої інстанції апелянт проходив службу в районі дислокації поблизу Макарівського району. З серпня 2023 року за бойовим розпорядженням місце проходження служби змінилося та знаходить в районі, віддаленому від м. Макарів. Тому ОСОБА_1 фізично не мав доступу скористатися можливістю написання та подання апеляційної скарги, так як перебував у значній віддаленості від засобів поштового зв`язку (у польових умовах).

Однак, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та зміст вказаного клопотання апелянта, апеляційний суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання апеляційної скарги задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу, відповідно, необхідно повернути особі, яка її подала, з таких підстав.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Згідно ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення строку на подачу скарги, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

У своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

Апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що перебіг строку на апеляційне оскарження постанови суду, що прийнята за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення згідно положень ст. 294 КУпАП розпочинається з дня винесення такої постанови судом, а не з дня отримання копії постанови учасником справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова була винесена Макарівським районним судом Київської області 28 липня 2023 року.

Отже, у даній справі перебіг строку на апеляційне оскарження розпочався з 28 липня 2023 року та закінчився 06 серпня 2023 року.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга була подана до суду першої інстанції лише 21 вересня 2023 року.

Окрім того, зі змісту оскаржуваної постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 особисто брав участь у судовому засіданні 27 липня 2023 року та 02 серпня 2023 року отримав копію оскаржуваної постанови (а.с.26).

Із наданої апелянтом до апеляційної скарги довідки, виданої військовою частиною НОМЕР_1 (яка розташована у Фастівському районі Київської області) від 08 вересня 2023 року, вбачається, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . Жодних відомостей про виконання ОСОБА_1 бойових завдань у період з 28 липня 2023 року додані до апеляційної скарги документи не містять.

Таким чином, на думку апеляційного суду, вказані ОСОБА_1 обставини пропуску строку апеляційного оскарження не підтверджуються жодними належними та достатніми доказами, а тому не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи самостійним суб`єктом оскарження, не скористався своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в строки, що визначені чинним законодавством та, зважаючи на відсутність перешкод для реалізації такого права, пропустив такий строк без поважних причин.

При цьому слід зауважити, що, розглядаючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційному суду не надано.

За таких обставин підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження не вбачається, а тому апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Макарівського районного суду Київської області від 28 липня 2023 року - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Макарівського районного суду Київської області від 28 липня 2023 року - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко