ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2023 Справа №607/19859/23

18 жовтня 2023 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 ,

за ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

з участю: ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 ,

адвоката Шуляра Б.О.

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2023 року о 18 год. 16 хв. по вул. С. Будного, 4А у м. Тернополі, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , не була уважною, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечного інтервалу, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом «Suzuki New SX4», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_2 . У результаті дорожньотранспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. п. 2.3 (б), 12.1, 13.3 ПДР України.

Крім цього, ОСОБА_1 будучи причетною до даної дорожньо-транспортної пригоди, самовільно залишила місце ДТП, чим порушила вимоги п. 2.10 (а) ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнала та щиро розкаялася.

Стосовно інкримінованого їй правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП вину не визнала. Вказала, що 06 жовтня 2023 року вона керувала транспортним засобом «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 . Рухаючись по вул. С. Будного, 4 у м. Тернополі відчула удар, однак не зрозуміла, що допустила зіткнення з іншим транспортним засобом, а тому продовжила рух. Повернувшись додому, її друг вказав на наявність пошкоджень на автомобілі, тому вона одразу повернулась на місце ДТП.

Вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки працівниками поліції не було здійснено будь-яких заходів з метою її розшуку, на місце події вона повернулась самостійно. Посилаючись на наведене, просила закрити провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Шуляр Б.О. підтримав пояснення ОСОБА_1 . За вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, просив застосувати стягнення не пов`язане з позбавленням права керування транспортними засобами.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав раніше надані ним письмові пояснення, які знаходяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, прийшов до наступних висновків.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до вимог п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

В силу вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з вимогами п. 13.3 (а) Правил дорожнього руху України, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

В силу вимог пункту 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Положеннями пункту 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Вимогами статті 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з вимог статті 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Об`єктом адміністративного проступку за статтею 122-4 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. При цьому, такі дії мають вчинятися свідомо з метою покинення місця ДТП.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини та мотивом нехтування забезпеченням безпеки дорожнього руху.

Залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди є дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у порушені вищенаведених Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

-даними, як містяться у протоколах про адміністративні правопорушення серії ААД №630262 від 06 жовтня 2023 року та серії ААД №630263 від 06 жовтня 2023 року;

-схемою місця ДТП, яка сталася 06 жовтня 2023 року о 18 год. 16 хв. На вказаній схемі ДТП зафіксовано місце розташування транспортного засобу «Suzuki New SX4», державний номерний знак НОМЕР_2 та інші обставини дорожньо-транспортної пригоди;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 06 жовтня 2023 року, згідно з якими він керуючи транспортним засобом «Suzuki New SX4», державний номерний знак НОМЕР_2 , виїхав із заправки «WOG» на вулицю С. Будного та рухався в напрямку «Збаразького кільця» по правій смузі. Надалі він розпочав маневр перестроювання в ліву смугу, однак побачив в дзеркало заднього виду, як на великій швидкості рухається автомобіль. Для уникнення зіткнення він дав вправо та відчув удар в праве переднє крило свого автомобіля. Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди залишив місце події;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06 жовтня 2023 року, згідно з якими остання пояснила, що 06 жовтня 2023 року близько 18 год. 20 хв. вона, керуючи автомобілем «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухалася по вул. С. Будного в бік «Збаразького кільця» в праві смузі зі швидкістю 60-70 км./год., рухалася прямолінійною траєкторією та траєкторію руху не змінювала. Під час руху вона відчула удар в ліву бокову частину автомобіля, налякалася та поїхала далі. Приїхавши додому, повідомила про вказану подію другу, на що він порадив їй повертатися на місце ДТП, що вона і зробила;

-відеоматеріалами з нагрудної камери працівника поліції, на яких зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечувала обставин дорожньо-транспортної пригоди та факту залишення нею місця ДТП.

Дослідивши в судовому засіданні вищенаведені докази, у тому числі схему місця ДТП, заслухавши пояснення учасників, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 беззаперечно визнала свою вину у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_1 06 жовтня 2023 року о 18 год. 16 хв. по вул. С. Будного, 4А у м. Тернополі, керуючи транспортним засобом «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , не була уважною, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечного інтервалу, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом «Suzuki New SX4», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_2 , чим вчинила правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 , будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог п. 2.10 (а) ПДР України, негайно не зупинила транспортний засіб і не залишилась на місці пригоди, а продовжила рух, чого остання не заперечила в судовому засіданні.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП - залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, та ст. 124 КУпАП порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Безпідставними є доводи ОСОБА_1 про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, у зв`язку з тим, що працівниками поліції не було здійснено будь-яких заходів з метою її розшуку та на місце події вона повернулась самостійно, з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 , як водій, зобов`язана знати та неухильно виконувати вимоги ПДР України (пункт 1.3 ПДР України).

Обов`язки водія, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди передбачені пунктом 2.10 ПДР України, в тому числі обов`язок: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що водій ОСОБА_1 , будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди, знаючи про її настання, свідомо не вчинила дій щодо негайної зупинки транспортного засобу і залишення на місці пригоди.

З досліджених судом відеоматеріалів з нагрудної камери працівника поліції встановлено, що ОСОБА_1 на час приїзду працівників поліції та з`ясування обставин події, на місці пригоди була відсутня.

Той факт, що ОСОБА_1 через певний проміжок часу повернулася на місце події, не свідчить про відсутність в її діях складу правопорушення, передбаченого за ст. 122-4 КУпАП, за тих обставин, що остання знала про свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди, оскільки з її письмових пояснень від 06 жовтня 2023 року, наданих безпосередньо в день ДТП, вбачається, що вона відчула удар в ліву бокову частину керованого нею автомобіля, однак продовжила рух далі та свідомо покинула місце ДТП.

З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на неї адміністративне стягнення у відповідності до ст. 36 КУпАП в межах санкції статті, за більш серйозне правопорушення.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, у зв`язку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в межах санкції статті 122-4 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 36, 40-1, 122-4, 124, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень у дохід держави.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Черніцька І.М.