Справа № 643/4233/23
Провадження № 3/643/2288/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2023 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Афанасьєв В.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

15.05.2023 о 17-24 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр-ту Льва Ландау, 152 в м. Харкові, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: відсутність реакції зіниць очей на світло, порушення мови та координації рухів, бліде обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного спяніння в закладі охорони здоров`я КНП «ХОР ОНД» по вул. Ахієзерів, 18 А, водій відмовився.

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що вину у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав. Пояснив, що 15.05.2023 приблизно о 17-00 годині до нього звернувся ОСОБА_2 за допомогою, оскільки у нього виникли серйозні проблеми зі здоров`ям. Він пошкодив нижню частину гіпсової пов`язки, внаслідок чого його нога почала набрякати, з`явились сильні болі, та треба було терміново їхати до лікаря. Зауважив, що він перебував у нормальному, здоровому стані, без будь-яких ознак впливу наркотичних або токсичних речовин, які він не вживає на підтвердження цього надав довідку від лікаря-нарколога Богодухівської центральної районної лікарні Харківської області за № 190 від 17.04.2023. Приблизно о 17-00 годині, ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 , допоміг ОСОБА_4 вийти із квартири та сісти до автомобіля «Део-Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , після чого виконавши всі правила дорожнього руху поїхав з вулиці Івана Камишева в сторну пр-та Льва Ландау, щоб прослідувати до 6 районної поліклініки. Також пояснив, що його раніше було прооперовано, тому проводить ретельне сечовипускання перед виходом, у чому повторна потреба виникає не раніше ніж через 2-3 години, тобто у той день 15.05.2023 ОСОБА_1 міг би фізіологічно справити потреби у 19-20 годині, у зв`язку із вищезазначеним захворюванням. Приблизно о 17-20 годині він був зупинений працівниками поліції, які не повідомили йому причину зупинки транспортного засобу та почали поводити огляд багажного відсіку автомобіля. Після чого працівники поліції почали вимагати проїхати з ними для медичного освідування, що було незаконно оскільки він перебував у тверезому стані. Пояснив працівникам поліції, що свої потреби по сечовипусканню зробив дома та наступне бажання здійснити це, виникне у нього не раніше ніж через 2-3 години. ОСОБА_1 декілька разів пропонував поліцейським взяти у нього кров. Зазначив, що він не відмовлявся проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, проте поліцейські не бажали його слухати та склали протокол про адміністративне правопорушення відносно нього.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Лук`янчиков Ю.М. в судовому засіданні також зауважив на невизнанні вини ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зауважив, що у рапорті поліцейського зазначено, що 15.05.2023 о 17-31 годині на службовий планшет надійшов виклик про порушення ПДД, де вказано те, що водій автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 перебуває у стані наркотичного спяніння, проте у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено дату та час вчинення адміністративного правопорушення як: «15.05.2023, 17 година 24 хвилини».

ОСОБА_3 , допитана в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що 15.05.2023 вона попросила ОСОБА_1 відвести її сина до лікарні, оскільки у нього перелом. Він був тверезий, зазначила, що вона не просила би його про допомогу, якщо б побачила, що він перебуває у нетверезому стані. Поліцейські зупинили його та причепились до нього, але ОСОБА_1 був тверезий.

ОСОБА_2 , допитаний в судовому засіданні в якості свідка, пояснив, що він попросив ОСОБА_1 відвести його до лікарні, оскільки його нога після перелому набрякла. Автомобіль на якому вони їхали із ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, причину зупинки не пояснили, після перевірки повідомили, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, проте він був тверезий. Працівники поліції запропонували їхати на медичне освідування, після чого ОСОБА_1 повідомив, що він не може пісяти, та може здати кров. Пояснив, що він після операції та в туалет ходить у визначений час.

ОСОБА_5 , допитана в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що вона познайомилась із ОСОБА_1 на початку війни у бомбосховищі. Його дружина просила її робити уколи ОСОБА_1 та робити йому перев`язки, у нього було порушено сечовипускання.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок).

Під час оцінки доводів та аргументів учасників судового процесу, висловлених під час розгляду даної справи, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 , його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, яке мало місце 15.05.2023 о 17-24 год. та полягало у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративного правопорушення від 15.05.2023 серії ААД № 456397, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;

- Даними відеозапису, згідно якого працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, від чого він відмовився.

- Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.05.2023;

- Особистими поясненнями ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні, відповідно до яких він не заперечував факт керування ним транспортним засобом та факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а саме, він зазначив, що не буде проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, оскільки він не може здійснити сечовипускання.

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вказаному вище правопорушенні та факт порушення ним 15.05.2023 о 17-24 год. вимог п. 2.5. ПДР України.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ст. ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому суд враховує, що редакція ч. 1 ст. 130 КУпАП станом як на час вчинення правопорушення, так і на час вирішення справи, згідно даних Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Аналогічні висновки щодо застосування положень ч. 1 ст. 130 КУпАП у вказаній вище редакції викладені, зокрема, в постанові Черкаського апеляційного суду від 11.09.2020 по справі № 711/5498/20, постанові Дніпровського апеляційного суду від. 04.09.2020 по справі № 205/5244/20.

Доводи ОСОБА_6 щодо відсутності у нього стану наркотичного сп`яніння, не спростовують висновків суду щодо наявності в його діях складу вказаного вище адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності не за керування транспортними засобами у стані наркотичного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на такий стан.

Посилання ОСОБА_1 та його захисника в частині того, що зупинка транспортного засобу поліцейськими була незаконною та безпідставною, а також те, що у рапорті поліцейським зазначено, що 15.05.2023 о 17-31 годині на службовий планшет надійшов виклик про порушення ПДД, де вказано те, що водій автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, , а у протоколі про адміністративне правопорушення дата та час вчинення адміністративного правопорушення зазначена як 15.05.2023 17 година 24 хвилини», суд до уваги не приймає враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону відноситься, зокрема перевірка документів та зупинка транспортного засобу.

Суд зазначає, що з огляду на предмет дослідження у рамках складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстави зупинки не мають вирішального значення і не впливають на інкриміновані водію обставини з приводу недотримання останнім вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху.

Вказані доводи ОСОБА_1 та його захисника жодним чином не нівелюють наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Жодних вагомих причин, які б унеможливлювали виконання ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто ставили суб`єктивний фактор над суспільним, матеріали справи не містять.

Надана ОСОБА_1 копія медичної картки стаціонарного хворого за № 889, не містить прямого посилання на те що у нього утруднене сечовипускання, інших доказів на підтвердження цього факту ОСОБА_1 не надано, а суд позбавлений можливості встановлювати відповідні захворювання.

Посилання ОСОБА_1 , що він просив взяти у нього на дослідження кров, суд не приймає до уваги, оскільки визначати яким саме способом буде проводитись медичний огляд, визначає лікар під час проведення такого огляду, від якого ОСОБА_1 відмовився, працівники поліції не мають відповідних повноважень, на проведення забору крові.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 536,80 грн.

Керуючись ст. 33-35, 40-1,130, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (отримувач: ГУК Харківськ обл/Харківобл/21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/р UA0020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху»).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість) 80 коп. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Повний текст постанови буде проголошено 04.12.2023 о 11:00 год.

Суддя В.О. Афанасьєв