"04" жовтня 2023 р. Справа № 363/458/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 319874 від 16.01.2023 року вбачається, що 16 січня 2023 року о 10 год. 35 хв. у м. Вишгород по вул. Кургузова, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Skoda, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками наркотичного сп`яніння.

З метою встановлення факту перебування у стані наркотичного сп`яніння працівники поліції під відеозапис запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, який проводився у КНП «Вишгородська ЦРЛ». Результат огляду позитивний, встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ніколаєнко В.В. з`явилися, висловили заперечення проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення та проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. На обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 та його захисник Ніколаєнко В.В. надали пояснення наступного змісту.

16 січня 2023 року близько о 10 год. ОСОБА_1 керував автомобілем марки Skoda, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Кургузова м. Вишгород Київської області. Приблизно у цей же час його наздогнали працівники поліції на службовому автомобілі, перекрили дорогу та змусили зупинити автомобіль. ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції зупинив транспортний засіб, показав всі необхідні документи. Під час перевірки документів, як зазначив ОСОБА_1 , працівники поліції йому повідомили, що він має ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з цим запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у спеціальному медичному закладі. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, оскільки будь яких наркотичних засобів та лікарських препаратів він не вживав, після чого був доставлений працівниками поліції до КНП «Вишгородська ЦРЛ» для проходження відповідного огляду.

У лікарні, як пояснив ОСОБА_1 , він надав всі необхідні документи, підтвердив свою згоду на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, після чого здав зразки біологічного середовища у виді сечі в одну ємність, яку забрав присутній у кабінеті лікар. У присутності ОСОБА_1 та працівників поліції лікарем за допомогою експрес-тесту було проведено лабораторне дослідження. ОСОБА_1 повідомив у судовому засіданні, що на тест смужці, навпроти показника наркотичної речовини у виді амфетамін, дійсно було дві полоски, однак одна з них була нечіткою, блідою і повноцінно не проявилася у порівнянні з іншою. Не зважаючи на це, лікар констатувала, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1 , оскільки він не вживав та не вживає наркотичних речовин, то він почав заперечувати проти результатів проведеного огляду, просити лікаря провести повторний огляд на стан наркотичного сп`яніння. Однак лікар йому відмовила у проведенні повторного огляду, зазначивши при цьому, що якщо він заперечує проти встановлених результатів, то він може звернутися Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ, що розташовано у м. Києві, вул. Оранжерейна, 9 для проведення лабораторного дослідження. Після цього лікарем було складено висновок, на підставі якого працівниками поліції було складено спірний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У подальшому, як зазначив ОСОБА_1 , 16.01.2023 року він особисто поїхав до Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ, не зважаючи на те, що лікар у КНП «Вишгородська ЦРЛ» не видала йому відповідного направлення. У Головному бюро судово-медичної експертизи МОЗ ОСОБА_1 відмовили у проведенні огляду на стан наркотичного сп`яніння, пояснивши це тим, що в них відсутня ліцензія (право) на проведення огляду водіїв на стан наркотичного сп`яніння. У зв`язку з цим протягом 16.01.2023 року ОСОБА_1 шукав медичний заклад, в якому він зможе пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак так і не зміг його знайти.

17.01.2023 року, тобто на наступний день після проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у КНП «Вишгородська ЦРЛ», зранку ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Медстрахсервіс», що знаходиться у м. Київ, вул. Героїв Дніпра, буд. 35, з метою проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Після проведення огляду вказаним закладом було надано результат імунохроматографічного дослідження № 3/48 від 17.01.2023 року, яким констатовано, що ОСОБА_1 не перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Копію відповідного результату дослідження ОСОБА_1 просив долучити до матеріалів справи та врахувати при визначенні допустимості та достовірності висновку лікаря від 16.01.2023 року, яким констатовано факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Після цього, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , 28.01.2023 року він знову був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом. Працівники поліції пояснили, що в нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 знову погодився пройти огляд, внаслідок чого знову був доставлений працівниками поліції до КНП «Вишгородська ЦРЛ». За результатами проведення лабораторного дослідження біологічних зразків середовища лікарем знову надано висновок, в якому констатовано факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння. Не погоджуючись з висновком лікаря, одразу 28.01.2023 року, тобто в той же день, ОСОБА_1 звернувся до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» для проведення повторного огляду на стан наркотичного сп`яніння. За результатами проведеного огляду лікарем КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» було надано висновок, в якому констатовано факт того, що ОСОБА_1 не перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Зазначені обставини ОСОБА_1 та його захисник Ніколаєнко В.В. просили врахувати, оскільки свідчать про недійсність висновків, які були надані лікарем КНП «Вишгородська ЦРЛ», а також вказують на відсутність факту перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

На додаток до цього при вирішенні справи сторона захисту звернула увагу на наступні обставини. У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що в зазначений у протоколі день та час ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Доданий до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції не відображає факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так само не відображає даних, за якими ознаками поліцейський прийшов до висновку щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Також сторона захисту просила врахувати, що наявне у матеріалах справи направлення на огляд складено за часом раніше, ніж відбулася зупинка самого автомобіля, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. На додаток до цього у направленні вже вказані результати огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, хоча в момент складання такого направлення огляд ще не був проведений.

Крім того, складений лікарем КНП «Вишгородська ЦРЛ» висновок за результатами огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння долучений до матеріалів справи у виді копії, яка не засвідчена у встановленому законодавством порядку, не містить всіх необхідних відомостей, зокрема, щодо лікаря, який проводив огляд. Зазначені обставини на переконання сторони захисту є підставою для визнання такого висновку недійсним.

На додаток до цього у своїх поясненнях стороною захисту було зазначено, що в порушення вимог чинного законодавства зразки біологічного середовища у ОСОБА_1 відбиралися лише в одну, а не дві ємності. Сам огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився за допомогою комбінованого тесту на наркотики «Wondfo», який на переконання сторони захисту має неточні та неправильні результати, не може використовуватися для надання категоричного та остаточного висновку щодо наявності наркотичних речовин в організмі людини, не може бути засобом проведення лабораторного дослідження, оскільки в матеріалах справи, у тому числі з урахуванням відповіді КНП «Вишгородська ЦРЛ», відсутні документи, що підтверджують надання дозволу МОЗ на використання такого тесту, свідоцтво про повірку та сертифікат відповідності такого тесту, натомість надані медичним закладом документи стосуються інших комбінованих тестів, що не застосовувалися у випадку ОСОБА_1 .

На кінець, стороною захисту було констатовано, що відповідно до копії інструкції використання комбінованого тесту на наркотики «Wondfo», що була надана КНП «Вишгородська ЦРЛ», лікарем медичного закладу під час проведення огляду ОСОБА_1 було порушено інструкцію використання такого тесту, зокрема, досить тривале, та повторне занурення тесту в зразки біологічного середовища, що може вплинути на достовірність його показників. Зазначені обставини, на думку сторони захисту, свідчать про порушення процедури огляду водіїв на стан наркотичного сп`яніння, що має наслідком недійсність її результатів.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 та його захисник Ніколаєнко В.В. просили суд провадження в межах даної справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 всіх ознак складу вказаного правопорушення.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, керування транспортним засобом здійснюється особою, яка перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, перебувала у стані наркотичного сп`яніння. Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, перебувала у стані наркотичного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 319874 від 16.01.2023 року (а.с. 1) судом встановлено, що 16 січня 2023 року о 10 год. 35 хв. у м. Вишгород, вул. Кургузова ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем Skoda, державний номерний знак НОМЕР_1 . Таким чином, здійснення керування вказаним автомобілем є складовою частиною висунутого відносно ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиція ОСОБА_1 щодо здійснення керування вказаним автомобілем у зазначені в протоколі місці, даті та час є непослідовною та суперечливою, оскільки з самого початку ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом, після чого заперечив зазначені обставини.

На переконання суду визнання учасником судового провадження певних обставин та фактів, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, може бути їх підтвердженням та доведенням, але лише в тому разі, коли такий учасник повністю, беззаперечно, безумовно, правильно усвідомлюючи значення та сутність цих обставин, підтвердить про їх існування, а самі обставини та факти не суперечать і не спростовуються іншими матеріалами справи. У випадку, коли учасник судового провадження заперечує або не визнає певні обставини та факти, що зазначені у протоколі, навіть за умови попереднього їх підтвердження, суд не може повноцінно покластися на попереднє підтвердження як безумовне та остаточне.

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд звертає увагу, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо того, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом марки Skoda, державний номерний знак НОМЕР_1 , 16.01.2023 року о 10 год. 35 хв. у м. Вишгород по вул. Кургузова є за своєю сутністю висуненням обвинувачення, що здійснюється органом (посадовою особою), уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення. Тому таке обвинувачення поза розумним сумнівом має бути підтверджено або спростовано у судовому засіданні шляхом дослідження всіх наданих належних, допустимих та достовірних доказів. При цьому доведення цього факту поза розумним сумнівом буде означати можливість для суду зробити категоричний висновок, що версія, зазначена в обвинуваченні, є єдиною розумною версією, яка виключає будь-які обґрунтовані сумніви.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Надані суду органом влади (посадовою особою), уповноваженою на збирання доказів в межах даної справи, матеріали складаються з протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1), інших документів, що стосуються огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, підтвердження наявності у нього права керування транспортними засобами тощо (а.с. 2-6). На додаток до цього до матеріалів справи долучено DVD-R диск (а.с. 7).

На вказаному диску містяться 6 (шість) файлів з відеозаписами, останні чотири цифри назви яких становлять: «…0051»-«…0056». При дослідженні вказаних відеозаписів судом встановлено, що лише перші чотири з них («…0051»-«…0054») є технічно придатними до відтворення та безпосереднього дослідження в судовому засіданні. При цьому останній четвертий відеозапис відтворюється лише шляхом відтворення наявного на відеозаписі аудіо без супроводження відео. Останні два файли з відеозаписами («…0055»-«…0056») є технічно непридатними для відтворення і дослідження з невідомих технічних причин, внаслідок чого не змогли бути досліджені безпосередньо у судовому засіданні.

У той же час при дослідженні вказаних відеозаписів судом встановлено, що вони розпочинаються безпосередньо з моменту доставки ОСОБА_1 до КНП «Вишгородська ЦРЛ» для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Таким чином всі наявні та придатні до відтворення відеозаписи стосуються процедури проходження огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння. Жодних інших відомостей, зокрема, керування транспортним засобом, досліджені відеозаписи не містять.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що єдиним документом, який містить відомості щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом є протокол про адміністративне правопорушення. У той же час протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Протокол не може бути єдиним, однозначним та беззаперечним доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, матеріали справи не містять жодного належного, допустимого, достовірного доказу, у тому числі аудіо- та відеозапису, пояснень свідків, на основі яких суд мав би можливість встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Тобто, немає жодного доказу виконання ОСОБА_1 функцій водія автомобіля.

Таким чином, інкриміноване обвинувачення щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом є необґрунтованим, нерозумним, непослідовним, таким, що логічно не узгоджується зі встановленими обставинами та фактами, а також таким, що безумовно та беззаперечно не підтверджується наданою сукупністю належних, достовірних, допустимих доказів, які не виключають будь-який обґрунтований сумнів та інші версії розвитку подій, не пояснюють висунуте обвинувачення.

Отже, суд приходить до висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в межах даного провадження є недоведеним.

Щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, то суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У свою чергу у п. 3 цього ж розділу цієї ж Інструкції зазначається, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Конкретний порядок проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу визначається у Розділі ІІ Інструкції № 1452/735.

Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено конкретний порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння, що у свою чергу передбачає конкретний алгоритм дій працівників поліції у разі встановлення наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак сп`яніння. Вказаний алгоритм передбачає першочергове проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу, а вже у разі незгоди особи на проходження такого огляду чи висловлення нею заперечень щодо результатів проведеного на місці зупинки автомобіля огляду, то огляд на стан сп`яніння проводиться у спеціальному медичному закладі, направлення та доставлення до якого водія забезпечується працівниками поліції.

У той же час чинне законодавство в залежності від виду стану сп`яніння (наркотичне, алкогольне), наявність у водія ознак якого встановлено працівниками поліції, передбачає диференційований алгоритм дій працівників поліції.

Так, у п. 12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 встановлюється, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, у разі встановлення працівниками поліції наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак стану наркотичного сп`яніння, то огляд такого водія на стан наркотичного сп`яніння одразу та безпосередньо проводиться у спеціальному медичному закладі, якому надано право на проведення огляду водіїв на стан сп`яніння. Проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу чинне законодавство не передбачає.

У свою чергу конкретний порядок огляду водіїв на стан наркотичного сп`яніння визначається у Розділі ІІІ Інструкції № 1452/735.

Відповідно до п. 1, 3, 7, 8, 12, 13, 15, 16, 17, 19,20 вказаного розділу Інструкції № 1452/735 слідує наступне.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

З аналізу вищевикладених положень законодавства суд робить висновок, що у разі встановлення працівниками поліції наявності у водія транспортного засобу ознак наркотичного сп`яніння, то такий водій направляється та доставляється працівниками поліції до спеціального медичного закладу, якому надано право проводити огляд водіїв на стан наркотичного сп`яніння. У медичному закладі огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться лікарем-фельдшером, що пройшов спеціальне тематичне удосконалення.

При цьому проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння обов`язково здійснюється у два етапи: першочергово здійснюється огляд особи водія з метою встановлення наявності чи відсутності стану наркотичного сп`яніння, після чого проводиться лабораторне дослідження зразків біологічного середовища з метою визначення факту перебування водія у стані наркотичного сп`яніння. Лише після проходження цих двох етапів лікар встановлює діагноз, який зазначається в акті огляду, який в одному примірнику зберігається в закладі охорони здоров`я та на основі якого складається висновок щодо результатів медичного огляду, зміст якого оголошується у присутності водія та працівника поліції, що доставив водія до медичного закладу. Після цього, одразу після проведення огляду, копії висновку вручаються відповідним особам.

За результатами дослідження наявних матеріалів справи, зважаючи на недоведеність іншого ключового елементу висунутого обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає за доцільне зазначити наступні висновки:

- відповідно до п. 7 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння проведення лабораторного дослідження є обов`язковим. Однак системний аналіз цього припису у зв`язку з п. 9 цього ж розділу Інструкції № 1452/735 дає можливість констатувати, що чинне законодавство не обмежує медичні заклади, яким надано право на проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, у використанні обладнання, вимірювальної техніки. У зв`язку з цим для проведення такого огляду можуть використовуватися будь-яка техніка та обладнання, однак за умови, що вона дозволена МОЗ до використання, має сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку;

- згідно наданої відповіді КНП «Вишгородська ЦРЛ» від 19.04.2023 року № 433 (а.с. 69) огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився за допомогою комбінованого тесту на наркотики "Wondfo"; згідно копії акту огляду (а.с. 87) огляд ОСОБА_1 проводився саме за допомогою комбінованого тесту на наркотики "Wondfo" з каталожним номером W2005-P; натомість надана КНП «Вишгородська ЦРЛ» декларація про відповідність № 06-А з додатками (а.с 77-81) дійсно не містить жодних відомостей про вказаний комбінований тест саме з цим каталожним номером; у свою чергу наданий сертифікат аналізу (а.с. 86) свідчить про наявність відносно даного тесту сертифікату відповідності, оскільки засвідчує відповідність такого тесту встановленим вимогам та стандартам.

Однак ані дозволу МОЗ України, ані свідоцтва про повірку вказаного комбінованого тесту матеріали справи не містять, а КНП «Вишгородська ЦРЛ» на запит суду не надала. Вказані обставини унеможливлюють використання даного тесту під час проведення лабораторного дослідження на стан наркотичного сп`яніння.

На додаток до цього в Інструкції щодо використання даного тесту з відповідним каталожним номером (а.с. 82-85) прямо передбачено, що «він (комбінований тест) забезпечує якісний попередній результат. Для отримання підтвердження результату необхідно використовувати альтернативний більш специфічний хімічний метод. Будь-які результати тестів підлягають клінічному розгляду і професійній оцінці особливо у випадку позитивних попередніх результатів». Таким чином, застосування комбінованого тесту на наркотик, що мав місце при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, не дає остаточних, безумовних та безспірних результатів, а навпроти дає попередні показники, які, в особливості позитивні, відповідно до вимог самої інструкції мають перевірятися. Тому покладатися на достовірність результатів даного комбінованого тесту на наркотик за умови відсутності відомостей щодо перевірки його результатів в будь-яких інший спосіб суд не може.

Також суд вважає слушним зауваження сторони захисту щодо порушення лікарем вимог інструкції використання тесту, зокрема, щодо тривалості часу занурення у зразки біологічного середовища, що також безумовно могло вплинути на достовірність його показників.

- відповідно до п. 10 Інструкції № 1452/735 зразки біологічного середовища дійсно повинні відбиратися у дві ємності, однак як було встановлено у судовому засіданні при дослідженні наданих відеозаписів зразки біологічного середовища у ОСОБА_1 відбиралися в одну ємність, що є порушенням процедури проведення огляду водіїв на стан наркотичного сп`яніння; зазначені обставини були підтверджені особисто і медичним закладом у своїй відповіді (а.с. 69);

- з досліджених відеозаписів судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово заперечував проти результатів проведеного огляду та лабораторного дослідження, зазначав, що не вживає наркотичних речовин, просив лікаря провести повторний огляд з використанням інших методик чи обладнання; однак лікар медичного закладу, яка, використовуючи комбінований тест на наркотик, повинна знати про інструкцію його використання, а відповідно про поверхневість та неостаточність результатів самого тесту і необхідності їх перевірки, відмовила ОСОБА_1 , що на переконання суду також свідчить про порушення процедури огляду на стан наркотичного сп`яніння;

- надані ОСОБА_1 висновки за результатами проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння шляхом самозвернення до інших установ (а.с. 56-57) вказують, що ані 17.01.2023 року, тобто на наступний день після вчинення правопорушення, ані 28.01.2023 року ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння; вказані обставини підтверджують висновки суду щодо неточності, неостаточності результатів комбінованого тесту на наркотик, необхідності їх перевірки.

Таким чином, огляд ОСОБА_1 було проведено з порушенням встановленого законодавством порядку, що дає достатні та обгрунтовані підстави вважати висновок № 3 від 16.01.2023 року (а.с. 4), виданий лікарем КНП «Вишгородська ЦРЛ» за результатами проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, недійсним.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку також про відсутність у матеріалах справи будь-яких належних, допустимих, достовірних доказів перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

За таких умов суд не може прийти до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до презумпції невинуватості, яка закріплена у ст. 62 Конституції України, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, то суд доходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як і його вина у вчиненні цього правопорушення, не доведені. Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Внаслідок цього судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас