ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 534/2068/23

Провадження № 3/534/701/23

24 жовтня 2023 року м. Горішні Плавні

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Комарова Діана Юріївна, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця п.Ельконка, Якутія, Російська Федерація, громадянина України, одруженого, який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , кулеметник 1 взводу охорони 2 роти охорони 1 батальйону охорони, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2023 року о 19 год 30 хв ОСОБА_1 перебувавав у розташуванні свого підрозділу, розташованого в Кременчуцькому районі Полтавської області з явними ознаки алкогольного сп?яніння, а саме: невпевнена хода, яскраво виражений запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП.

У судове засідання правопорушник ОСОБА_1 не з`явився, надіслав до суду заяву в якій винним себе визнав повністю, підтвердив обставини вчинення правопорушення та просив призначити йому покарання в межах санкції статті у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті.

Оцінивши в судовому засіданні докази об`єктивно, повно та всебічно у їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, а саме: поява військовослужбовця на території військової частини в нетверезому стані в умовах особливого періоду.

Таким чином, військовослужбовець військової служби, призваний за мобілізацією, солдат ОСОБА_1 в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, перебував на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП.

Верховний Суд України однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період». Так, в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №205/1993/17-ц установлено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію». Також у цій справі наголошується, що Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав. Окрім наведеної постанови, таку саму правову позицію сформульовано і в інших постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №131/1449/16-ц; від 14.02.2018 у справі №727/2187/16-ц; від 20.02.2018 у справі №640/4439/16-ц; від 21.02.2018 у справі №211/1546/16-ц та ін.

Отже, на момент знаходження військовослужбовця ОСОБА_1 на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння на території України діяв і продовжує діяти особливий період. З огляду на викладене, діяння ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії Т0930 № 533 від 02.10.2023, поясненнями свідків та висновком лікаря щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів від 01.10.2023 № 442.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд, виходячи з положень ст.23 КУпАП, зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Судом враховано характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , його вік і стан здоров`я, сімейний та майновий стан, ступінь вини та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність порушника, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення до ОСОБА_1 необхідно застосувати стягнення в межах санкції частини 3 статті 172-20 КУпАП України у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк десять діб, оскільки саме таке стягнення буде сприяти вихованню правопорушника у дусі додержання законів України та запобігати вчиненню ним нових правопорушень.

Питання про судовий збір вирішено у порядку ст.40-1 КУпАП, згідно з якою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку таке стягнення накладено.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності сплачує судовий збір за ставкою 0,2 від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись статтями 23 - 24, 32-1, 33, 40-1, 283, 294 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді арешу з утриманням на гауптвахті на строк десять діб.

Термін адміністративного арешту з утриманням на гауптвахті ОСОБА_1 обчислювати з моменту його затримання та фактичного поміщення на гауптвахту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн 80 коп. судового збору.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.Ю. Комарова