ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Русєвої А.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Тищука В.В.

захисника Івус П.В.

перекладача Кулешової К.І.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Турецької Республіки, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , -

16.04.2023 року о 01 год. 36 хв. у м. Одеса, по вул. Тираспольська,26, керував автомобілем «БМВ», державні номерні знаки НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням приладу «Alcotest Drager 7510», результат позитивний 0,68% проміле, чим порушив вимоги п./п. «а» п. 2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні притягуваний ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив суду, що в день та час, що вказані в протоколі, він їхав з подругою ОСОБА_2 , яка була за кермом до дому. Їх хупинили працівники поліції та склали на неї протокол за ст.130 КУпАП. Потім вони її кудись забрали та поїхали. Він в свою чергу сів за кермо автомобіля вимушено, оскільки вирішив перепаркувати автомобіль. Як тільки він від`їхав з місця, метрів за 50, одразу під`їхали працівники поліції - інший патруль та зупинили його. На їх вимогу він пройшов огляд на стан сп`яніння і показав позитивний результат. Але він не згоден з цим, оскільки алкоголь не вживав. Однак працівники поліції не зважали на це. Також притягуваний зазначив, що йому не забезпечили захисника та не залучили перекладача.

У судовому засіданні захисник Івус П.В. зазначив, що показання газоаналізатору «Drager Alcotest 7510» не можуть бути використані, як належний допустимий доказ по справі, так як Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки видано на газоаналізатор «Drager Alcotest 7510» видано з порушенням ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність». Крім того, захисник вважав, що ОСОБА_1 вимушений був перепаркувати автомобіль, через те, що він стояв посеред дороги та створював небезпеку для інших. Зазначив, що градуювання приладу «Drager Alcotest 7510» відбулося 07.09.2022 року всупереч вимогам проводити таке кожні шість місяців, процедура огляду була проведення з порушеннями та те, що ОСОБА_1 не був згодний з результатами огляду та йому не забезпечили перекладача та огляд проводився без свідків.

На підставі викладеного захисник просив закрити провадження через те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення у стані крайньої необхідності та закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши притягуваного, його захисника, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідив наявні у справі докази, надавши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до даних результатів тестування за допомогою приладу «Alcotest Drager» тест №1117 від 16.04.2023 р., ОСОБА_1 16.04.2023 р. перебував у стані алкогольного сп`яніння, виявлено 0,68 % проміле алкоголю.

Вказані обставини справи також підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 027508 від 16.04.2023 року, згідно з якими ОСОБА_1 керував автомобілем, у стані алкогольного сп`яніння, згідно результатам, зазначеними у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.04.2023 року, відеозаписом з місця події.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених доказів дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та про доведеність вини ОСОБА_1 в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 16.04.2023 року о 01 год. 36 хв. у м. Одеса, по вул. Тираспольська,26, керував автомобілем «БМВ», державні номерні знаки НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням приладу «Alcotest Drager 7510», результат позитивний 0,68% проміле.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п./п. «а» п. 2.9 ПДР, який передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, керував транспортирним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином з викладеного слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Одночасно, суд ставиться критично до висловлених притягуваним ОСОБА_1 та захисником Івус П.В. заперечень у судовому засіданні з огляду на наступне.

У судовому засіданні притягуваний ОСОБА_1 зазначив, що погано розумів мову та хотів щоб йому залучили перекладача та захисника, на що судом зазначається те, що під час перегляду відеозапису притягуваний сприймає мову поліцейських, відповідає на запитання, що свідчить про те, що мову він розумів. Щодо зауважень про забезпечення права на захист, судом зазначається, що це право притягуваному компенсоване у судовому засіданні.

Крім того, незгода притягуваного ОСОБА_1 з результатами огляду повністю спростована дослідженим судовому засіданні відеозаписом.

Посилання захисника Івус П.В., висловлені у судовому засіданні, про недопустимість результатів огляду на місці зупинки як доказу, що Drager Alcotest 7510, за допомогою якого 16.04.2023 року було проведеного огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, не пройшов належної процедури градуювання та калібрування, оскільки міжінтервальний проміжок для процедури градуювання становить 6 місяців, а з огляду на дату, зазначену на чеку з роздруківки Drager Alcotest 7510, якою є 07.09.2022 рік, процедура градуювання мала місце понад 6 місяців, суд відхиляє з огляду на наступне.

Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки. Газоаналізатор Drager Safety AG and Co.KgaA (Germany), до яких належить і Drager Alcotest 7510, включені до вказаного переліку.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Пунктом 1 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 № 1314-VII (із змінами) термін періодична повірка засобів вимірювальної техніки вживається в такому значенні - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал).

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 і становить 1 рік.

Відповідно до Європейського стандарту EN 15964:2018, що наказом «Українського науково-дослідницького і навчально центру проблем стандартизації, сертифікації та якості» 08.11.2018 № 404 прийнято як національний стандарт за позначенням ДСТУ EN 15964:2018 (EN 15964:2011, IDT «Breath alcohol test devices other than single use devices - Requirements and test methods») «Пристрої неодноразового використання для контролю видихуваного повітря, максимальний інтервал між «Сервісним технічним обслуговуванням», «Градуюванням» та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drаger Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).

Таким чином, суд вважає огляд на стан сп`яніння щодо ОСОБА_1 , проведений на місці зупинки працівниками поліції у відповідності до норм діючого законодавства з використанням технічного засобу, градуюваного відповідно до чинних вимог, є таким, що відповідає нормам чинного законодавства України.

Крім того, оглянуті копія Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П51QM 105208322 був чинний до 07 вересня 2023 року, копія сертифікату відповідності забезпечення функціонування системи управління якістю під час виробництва згідно висновку №929 був дійсний до 07.06.2023 року, що свідчить про дотримання вимог до експлуатації спеціального технічного засобу газоаналізатору «Drager Alcotest 7510».

Одночасно, захисник звертає увагу та вважає неналежними доказами копії, а не оригінали свідоцтва та сертифікату, які надійшли з Управління патрульної поліції, однак суд вважає зазначені доводи неспроможними, оскільки вимоги до зберігання первинного документу та порядку для надання його огляду законодавчо визначені та захисник не звертався з відповідним клопотанням, дотримуючись процедури такого витребування, а лише висловив припущення щодо можливої фальсифікації та виходу за межі повноважень компетентної організації, що не базується на відповідних доказах зі сторони захисту та має місце допущення захисником власного трактування закону з підміною понять.

Наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 08 листопада 2018 року № 404 «Про прийняття та скасування національних нормативних документів», який прийнятий відповідно до Європейського стандарту EN 15964:2014, затверджено національний стандарт за призначенням ДСТУ EN 15964:2014 «Пристрої неодноразового використання для контролю видихуваного повітря. Вимоги та методи випробувань» газоаналізатори для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі використовують мундштуки для відбору проб дихання.

Відповідно до ДСТУ EN 15964:2014 (далі Стандарт) пристрої (газоаналізатори) використовують мундштуки для відбору п Пунктом 3.11 Стандарту визначено, що мундштук це гігієнічно запакована частина, призначена для одноразового використання, яку приєднують до приладу для виявлення алкоголю у видихуваному повітрі й через яку особа, що її перевіряють, подає пробу видихуваного повітря. Їх використовують, щоб запобігти змішуванню проби видихуваного повітря з навколишнім повітрям і розбавленню концентрації алкоголю.

Згідно приписів п. 5.2 Стандарту пристрій повинен виключати можливість вдихання забрудненого повітря від попередніх користувачів. Повинна бути забезпечена можливість брати ці мундштуки, не торкаючись частини, що буде і була в контакті з губами особи, яку перевіряють. Мундштуки повинні бути в індивідуальній герметичній упаковці, яку можна легко відкрити.

Недотримання вимог Стандарту визначених п. 3.11 та 5.2 може призвести як до епідеміологічних ризиків, так і до ризику некоректної роботи газоаналізаторів і фактичних необ`єктивних тестів. Використання бувших у вжитку мундштуків, може призводити до систематичних похибок з отриманням помилкового результату тесту.

Відповідно до Інструкції використання даного приладу, обов`язковою умовою його використання, наряду з іншими вимогами є те, що для кожного нового виміру в обов`язковому порядку повинен використовуватись новий стерильний та змінний мундштук. Даний мундштук повинен бути запакований в спеціальний пакет ( поняття стерильний) та розкриватися в присутності особи, яка проходить огляд, також в присутності свідків, або ж зафіксовано на належному відеозаписі.

З переглянутого відеозапису вбачається, що поліцейськими дотримано процедуру огляду в частині збереження мундштука в спеціальному пакеті для проведення огляду притягуваного ОСОБА_1 , сам захисник не заперечував зазначеного факту, а надання для кожного окремого продуву газоаналізатору через новий мундштук є власним баченням захисника та не ґрунтується на вимогах закону.

Суд також не приймає до уваги твердження захисника Івус П.В. про порушення процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з посиланням на відсутність при проведенні огляду двох свідків, з огляду на те, що частина 2 статті 266 КУпАП містить імперативні положення про те, що присутність свідків при проведенні огляду особи на стан сп`яніння вимагається лише в разі неможливості застосування поліцейським технічних засобів відеозапису. В даному випадку відеофіксація поліцейськими проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 здійснювалась, тому присутність свідків необхідності не викликала.

Щодо тверджень захисника про перебування ОСОБА_1 у стані крайньої необхідності.

Відповідно до ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Суд критично відноситься до доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_1 сівши у стані сп`яніння за кермо автомобіля діяв в стані крайньої необхідності, оскільки з відеозапису, долученого працівниками поліції до матеріалів справи, вбачається, що на місці події він не зазначав, що діє у стані крайньої необхідності та не повідомляв працівників поліції про дані обставини, а лише зазначив, що не хотів залишати машину на дорозі та хотів її переставити. Також не встановлено необхідності перепаркування транспортного засобу особисто, а не іншим чином за зверненням допомоги до поліцейських шляхом повідомлення їм про неможливість перепаркування особисто.

Більш того, позиція сторони захисту, що ОСОБА_1 мав намір лише переставити машину у стані крайньої необхідності, оскільки переживав, що вона буде стояти на дорозі та створювати небезпеку вимагає у суду надання оцінки можливих наслідків від залишення автомобіля у нічний час доби на дорозі та перепаркування автомобіля у стані алкогольного сп`яніння, що виключає іншу позицію захисту про незгоду з результатами огляду на стан сп`яніння, оскільки виключає навіть уявну можливість стану крайньої необхідності у притягуваного.

Таким чином, зважаючи на конкретні обставини справи, правопорушення, вчинене ОСОБА_1 є умисною, суспільно небезпечною дією, а тому зазначені стороною захисту обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.

Судом враховується характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинив умисне правопорушення, характер якого вказує на те, що воно є грубим адміністративним правопорушенням.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч.1ст.130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/8451/23

Номер провадження №3/522/6460/23

Головуючий суддя Русєва А.С.