ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/7103/22 Головуючий суддя І інстанції Орос О. В.
Провадження № 33/818/853/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також його захисника адвоката Мельниченка Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мельниченка Є.О. на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 13 листопада 2022 року у м. Харкові по вул. Клочківській, 188, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «АУДІ», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер». Результат огляду позитивний та склав 1,11 проміле. З результатами огляду водій ОСОБА_1 був згоден.

В своїй апеляційній скарзі захисник Мельниченко Є.О. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а також немає доказів наявності ознак алкогольного сп`яніння. Зазначав, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріали справи та винім передчасне необґрунтоване рішення. Вказує, що протокол по адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом у справі. Зазначає, що матеріали справи не містять безперервного відеозапису, що є порушенням чинного законодавства, оскільки, на його думку, розпорядження начальник ХОВА стосується лише цивільних осіб. Посилається на розбіжності у часі, що вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та результату проведеного огляду. Вказує на відсутність доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування.

Крім того, захисник просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 червня 2023 року, посилаючись на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 та захисник Мельниченко Є.О. участі не приймали, а копію постанови отримали лише 17.07.2023 року тому не мав можливості у строк, передбачений чинним законодавством подати апеляційну скаргу.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника Мельниченка Є.О. в інтересах ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Мельниченка Є.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9А.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, результат тесту газоаналізатору ДРАГЕР, акт огляду на стан сп`яніння, направлення водія на огляд, а також на відомості відеозапису бодікамери працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу ДРАГЕР. Результат огляду позитивний та склав 1,11 проміле. З результатом огляду водій ОСОБА_1 був згоден.

Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручні підписи цього протоколу.

Зокрема в графі протоколу «…підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані- вірні)» ОСОБА_1 особисто розписався.

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 (арк. 3).

З відомостей цього відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 будь-яким чином не заперечував щодо відомостей, які зафіксовані в протоколі та особисто розписувався в роздруківці газоаналізатору ДРАГЕР.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 та його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки, не зверталися до суду в порядку КАСУ щодо дії або бездіяльності працівників поліції під час складення протоколу, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Тобто, ОСОБА_1 та його захисник не скористались своїм правом оскаржити дії працівників поліції під час проведення ними огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 та його захисника щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності.

При цьому, апелянт зазначав, що в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем об 22.32 год., а саме у цей час він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням алкотестеру Драгер.

Розбіжності у часі у цій справі не є суттєвими, а тому такі твердження захисника, поза розумним сумнівом, не спростовують винність ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9А ПДР України

Крім того, відповідно до відомостей роздруківки газоаналізатору Драгер (арк. 4), вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі складав 1,11 проміле.

Такі відомості газоаналізатору ОСОБА_1 не заперечував, що підтверджується його власноручним підписом у цій роздруківці (арк.4).

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (арк. 5).

Відповідно до відомостей цього акту вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови.

ОСОБА_3 погоджувався із результатом проведеного огляду на стан сп`яніння, про що свідчить його власноручний підпис у графі «з результатом згоден».

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься відеозапис події, який був зафіксований на бодікамеру працівників поліції (акр. 3).

Відповідно до відомостей цього відеозапису вбачається, що Поліцейські за викликом прибули на місце події, де знаходились військовослужбовці та припаркований на проїжджій частині автомобіль «АУДІ» з водійського місця якого вийшов саме ОСОБА_1 . Інших осіб в автомобілі «АУДІ» не було. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що «…летить в Дергачі до сестри, з дитиною проблема».

З таких пояснень ОСОБА_1 поза розумним сумнівом вбачається, що саме він керував автомобілем. Поряд з цим, ОСОБА_1 не повідомляв працівників поліції, що він не керував автомобілем, а тому такі твердження апелянта є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, з відеозапису вбачається, що під час спілкування з ОСОБА_1 , працівники поліції виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та повідомили, що у разі, якщо виявиться, що він не перебуває у стані сп`яніння він одразу поїде по своїх справах. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням алкотестера ДРАГЕР. Працівник поліції зробив контрольний забір повітря, результат виявився негативним. Після цього ОСОБА_1 з використанням того ж самого мундштука пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння та результат виявився позитивним, а саме 1,11 проміле. Після цього, працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, а останній повідомив, що випив пиво. Щодо результату огляду ОСОБА_1 не заперечував.

Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 особисто розписався в роздруківці Драгера, а також в акті огляду, що поза розумним сумнівом свідчить про його згоду з проведеним оглядом та його результатом.

Крім того під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції роз`яснили йому, що вони фіксують правопорушення та складають протокол, а потім за ним може приїхати дружина і забрати його. Оскільки це відбувалось під час дії комендантської години, працівники поліції роз`яснили, ОСОБА_1 якщо його дружину зупинять, нехай вона зателефонує йому та дасть слухавку працівникам поліції і вони повідомлять осіб, які її зупинили, щоб її пропустили.

Такі відомості відеозапису вочевидь спростовують твердження апелянта про те, що за кермом автомобіля АУДІ перебувала у якості водія дружина ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно о відомостей пояснень дружини ОСОБА_1 ОСОБА_4 від 13.11.2022 року вбачається, що вона 13.11.2022 року за адресою м. Харків, вул. Клочківська, 188 зобов`язалася доставити автомобіль АУДІ НОМЕР_1 по адресу Спартака, 21/19.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 підтвердила, що ці письмові пояснення саме вона особисто надавала працівникам поліції.

Відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 10), водія було відсторонено від керування.

Аналізуючи та зіставляючи такі відомості рапорту працівника поліції та пояснень ОСОБА_4 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 дійсно був відсторонений від керування працівниками поліції, а керування автомобілем було передано його дружині, а тому такі твердження апелянта є необґрунтованими та таким, що не відповідають дійсності.

Поряд з цим, твердження апелянта щодо порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналізуючи вимоги цієї статті об`єктивно вбачається, що працівники поліції під час проведення огляду на стан сп`яніння зобов`язані залучити свідків лише у разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису події. В цій справі працівники поліції застосували відеозапис та долучили його до матеріалів справи, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність не залучення свідків працівниками поліції під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, відповідно до розпорядження начальника обласної військової адміністрації від 21.03.2022 року заборонено з 21 березня на період дії правового режиму воєнного стану на території Харківської області використання відеореєстраторів та інших пристроїв для фото- і відеофіксації під час використання автомобільного та мототранспорту для фото- і відеозйомки доріг загального користування, об`єктів загального призначення, об`єктів інфраструктури, блокпостів, укріплень, розташування, зосередження чи переміщення військових частин (підрозділів) сил оборони.

Системний аналіз змісту цього розпорядження свідчить про те, що в ньому не йдеться про заборону фото- і відеозйомки лише для цивільного населення. Мова йде саме про заборону використання фото і відеозйомки під час використання будь-якого автомобільного транспорту та мототранспорту, що вочевидь спростовує такі твердження апелянта.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Мельниченка Є.О. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 червня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Мельничекна Є.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 червня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков