Справа № 936/185/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

12.09.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 23 лютого 2023 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Згідно з постановою, 14.02.2023, приблизно о 20 год 00 хв, стрілець 1 відділення 4 взводу охорони 2 роти охорони 2 батальйону охорони частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 перебував у розташуванні підрозділу В/Ч НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, що підтверджуються поясненнями двох свідків (солдат ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_3 ). Солдата ОСОБА_1 направлено до КНП «Воловецька ЦЛ Воловецької СР» на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, де солдат ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування, що підтверджується висновком від 14.02.2023 № 53, правопорушення було вчинене в умовах особливого періоду. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови, просить її скасувати. Зазначає, що диспозиція ст. 172-20 КУпАП чітко визначає склад адміністративного правопорушення, тобто адміністративне правопорушення має бути вчинено на території військової частини, або ж військового об`єкту, а в матеріалах справи відомості про це відсутні взагалі. Звертає увагу на те, що у матеріалах справи немає і Наказу по особовому складу щодо місця дислокації підрозділу у АДРЕСА_2, більш того, відсутні відомості про ознайомлення з таким наказом, а сама військова частина НОМЕР_1 і фактично, і юридично знаходиться у м. Чоп, тому апелянт фізично не міг перебувати на території військової частини. Зазначає, що у Наказі №137 від 15.02.2023 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності також відсутні будь-які відомості про розташування підрозділу. Звертає увагу на наявність у матеріалах справи Наказу №6 від 13.03.2022 про призначення ОСОБА_1 на посаду, однак цей документ не слід брати до уваги, оскільки в оригіналі військового квитка вказано Наказ №7 від 13.03.2022, тому незрозумілим залишається питання, хто взагалі притягується до адміністративної відповідальності. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 . Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , береться до уваги те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, будь-яких клопотань чи заяв про відкладення судового засідання на іншу дату від нього до суду на надходило. Апеляційний суд звертає увагу на те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. У цьому контексті суд апеляційної інстанції також враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП у діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Так, місцевий суд обґрунтовано визнав належним доказом у справі протокол про військове адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1 №52-2023, з якого вбачається, що 14.02.2023, приблизно о 20 год 00 хв, стрілець 1 відділення 4 взводу охорони 2 роти охорони 2 батальйону охорони частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 перебував у розташуванні підрозділу В/Ч НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, що підтверджуються поясненнями двох свідків (солдат ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_3 ). Солдата ОСОБА_1 направлено до КНП «Воловецька ЦЛ Воловецької СР» на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, де солдат ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування, що підтверджується висновком від 14.02.2023 № 53, правопорушення було вчинене в умовах особливого періоду. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

З пояснень головного сержанта - командира відділення 4 взводу охорони 2 роти охорони 2 батальйону охорони в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 , убачається, що обставини, викладені протоколі про адміністративне правопорушення мали місце 14.02.2023 (а. с. 6).

З рапорту командира 4-го взводу охорони, 2-ї роти охорони, 2-го батальйону охорони в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 убачається, що 14.02.2023 ним виявлено ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (ознаки - запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, почервоніння шкірного покриву обличчя). Командиром прийнято рішення направити ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я - КНП «Воловецька ЦЛ» на освідування. Однак на пропозицію пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився (а. с. 7).

У висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №53 від 14.02.2023 лікарка ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування у закладі охорони здоров`я - КНП «Воловецька ЦЛ» (а. с. 8).

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у КНП «Воловецька ЦЛ» підтвердив у своїх письмових поясненнях солдат ОСОБА_7 (а. с. 9).

Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_1 призваний на військову службу 13 березня 2022 року, та призначений до військової частини НОМЕР_1 (а. с. 12).

У матеріалах справи міститься копія документу, що посвідчує особу ОСОБА_1 - паспорта громадянина України, а також військовий квиток серії НОМЕР_3 , у якому вказано, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 13.03.2022 (а. с. 10, 11).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.02.2023 про накладення дисциплінарного стягнення за порушення військової дисципліни, стрільцю 1відділення 4 взводу охорони 2 роти охорони 2 батальйону охорони частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 за перебування у стані алкогольного сп`яніння оголошено догану (а. с. 18).

Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що уповноважена на складання протоколу особа - заступник командира 2 роти з МПЗ військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 був упереджений під час виконання своїх функціональних обов`язків, що у нього були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги, і сторона захисту під час розгляду апеляційної скарги на такі не посилалася.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть підтвердити факт зацікавленості заступника командира 2 роти з МПЗ військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 у результатах розгляду справи, - такі дані відсутні у матеріалах справи, їх не додано і до апеляційної скарги. Відтак, апеляційний суд доходить висновку, що заступник командира 2 роти з МПЗ військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 при виконанні своїх посадових обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень. Отже, твердження ОСОБА_1 про те, що уповноважені на складання протоколу особи є зацікавленими у розгляді справи щодо нього, тому ці свідчення на слід брати до уваги слід визнати безпідставними.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги жодних підтверджуючих відомостей, які вказують на те, що стосовно ОСОБА_1 з боку уповноважених на складання протоколу осіб були вчинені незаконні методи, примус чи інші дії, - стороною захисту не додано доказів, які можуть свідчити про цей факт.

При цьому місцевим судом правильно встановлено фактичні обставини справи та констатовано, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП доведена належними та достатніми доказами.

На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП, тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як належні докази у справі про адміністративне правопорушення.

Приймаючи судове рішення апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Так, ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачено, що розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - тягнуть за собою накладення штрафу або арешт з утриманням на гауптвахті.

Відповідно до ч.3 ст.172-20 КУпАП дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, - тягнуть за собою накладення штрафу або арешт з утриманням на гауптвахті.

Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який продовжувався.

Згідно з матеріалами справи, солдат ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 призначений до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання обов`язків з 13.03.2022.

З протоколу про військове адміністративне правопорушення та інших письмових доказів убачається, що 14.02.2023, приблизно о 20 год 00 хв, стрілець 1 відділення 4 взводу охорони 2 роти охорони 2 батальйону охорони частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 перебував у розташуванні підрозділу В/Ч НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, що підтверджуються поясненнями двох свідків (солдат ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_3 ). Солдата ОСОБА_1 направлено до КНП «Воловецька ЦЛ Воловецької СР» на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, де солдат ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування, що підтверджується висновком від 14.02.2023 № 53, правопорушення було вчинене в умовах особливого періоду.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни, належне несення військової служби.

За таких обставин, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП об`єктивно доведена зібраними по справі доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_1 , які полягають у тому, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки військової служби протягом всього робочого дня на території військової частини або в іншому місці роботи (занять), у тому числі поза військовою частиною і під час виконання державних обов`язків в умовах особливого періоду, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та протягом року якого було піддано адміністративному стягненню за таке саме порушення, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, то вони є необґрунтованими, оскільки вчинене ним порушення є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП, викладені у постанові висновки підтверджені належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом у порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Апеляційним судом не беруться до уваги доводи апелянта про те, що місцевий суд безпідставно визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 172-20 КУпАП, оскільки диспозиція цієї статті чітко визначає склад адміністративного правопорушення, тобто воно має бути вчинено на території військової частини, або ж військового об`єкту, а в матеріалах справи відомості про це відсутні взагалі; також у матеріалах справи немає Наказу по особовому складу щодо місця дислокації підрозділу, більш того, відсутні відомості про ознайомлення з таким наказом, тому апелянт фізично не міг перебувати на території військової частини.

Відхиляючи вказані твердження, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у відповідності до Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в України», який затверджено Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан, який продовжувався відповідними Указами Президента України, особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу, виходячи з цих положень з метою забезпечення безпеки особового складу керівництвом відповідних підрозділів визначається місце розташування особового складу, адресу і конкретизація місця на час дії особливого періоду відповідно до чинного законодавства може не конкретизуватись задля забезпечення режиму витоку інформації, яка перебуває у загальному доступі, тому апеляційний суд вважає, що вказані твердження жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

На підставі наявних у матеріалах справи доказів, апеляційний суд констатує, що судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 13.03.2022, що підтверджується копією його військового квитка серії НОМЕР_4 . На підтвердження того, що достовірність викладених у протоколі про військове адміністративне правопорушення НОМЕР_1 №52 - 2023, складеного відносно ОСОБА_1 обставин викликають сумніви, апелянтом не надано жодного доказу. Так, апелянт не заперечує той факт, що саме він, а не інша особа проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , також не надав жодного переконливого доказу на підтвердження факту підробки Наказу №6 від 13.03.2022 про призначення ОСОБА_1 на посаду, даних про те, що ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів щодо ймовірної фальсифікації цього документу у матеріалах справи немає, як і відомостей про те, що ним був оскаржений медичний висновок №53 від 14.02.2023, або дії лікаря чи посадових осіб, уповноважених на складання протоколу про військове адміністративне правопорушення.

Тому, з огляду на наведене вище, апеляційним судом розцінюються критично доводи апелянта про те, що Наказ №6 від 13.03.2022 про призначення ОСОБА_1 на посаду не слід брати до уваги, оскільки в оригіналі військового квитка вказано Наказ №7 від 13.03.2022, тому незрозумілим залишається питання, хто взагалі притягується до адміністративної відповідальності. Вказані твердження не впливають на обґрунтованість та законність висновків місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Отже, на підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33 - 36 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази у їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 23 лютого 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН