Провадження №: 3/752/426/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бондаренко Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний код відсутній, місце проживання: АДРЕСА_1 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 06.11.2022 року о 23 год. 55 хв. в м. Києві по вул. Бродівській, 79, керував автомобілем «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога і лікарні КНП КМНКЛ «Соціотерапія», за результатом огляду ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння результат 1,00 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Нечваль Я.В. в судовому засдіанні просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обгрунтовуючи свої позицію тим, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані сп"яніння. Зазначає, що одного протоколу, складеного за ч. 1 ст. 130 КУпАП недостатньо, оскільки його склали зацікавлені особи - працівники поліції, також зазначає, що на відеозаписі зафіксовано лише розмову ОСОБА_1 з працівниками поліції та жодного автомобілю на ньому не зафіксовано, а тому, на його думку, це не підтверджує те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Також захисник зазначив, що ОСОБА_1 відпочивав з друзями, сів до автомобілю, однак не встиг його завести, як до нього підійшли працівники поліції, та він зрозумів, що немає іншого вибору і погодився пройти огляд. Крім того, захисник зазначив, що після того як ОСОБА_1 пройшов огляд на місці за допомогою приладу "Драгер", він не погодився з результатом, після чого проходив огляд у лікаря нарколога, хотів здати аналіз сечі та крові, однак лікар йому відповів, що огляд можна пройти лише за допомогою приладу "Драгер", та вказував, що відеозапис у лікаря нарколога не проводився, а отже, на його думку, є всі підстави для закриття провадження у справі.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Згідно п. 2.9 (а) ПДР, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина у вчиненні даного правопорушення підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №368762, висновком від 07.11.2022 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», відповідно до якого 07.11.2022 року ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат 1,00% та результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «DRAGER Alcotest-6820», відповідно до якого під час проведення огляду на місці ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння - 0,99 проміле. Також факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння підтверджується відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Доводи захисника що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є помилковим, оскільки на відео дійсно відсутні дані, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, однак, в подальшому, що зафіксовано на відео, ОСОБА_1 та його пасажир не заперечували факту керування ним транспортного засобу, жодних зауважень з даного приводу ніхто не висловлював, у зв"язку з чим у суду відсутні підстави не довіряти фактам, викладеним у протоколі. Такі твердження сторони захисту є спробою уникнути відповідальності ОСОБА_1 і тому до уваги не беруться.

Твердження захисника про те, що у лікаря нарколога не здійснювалась зйомка і це є порушенням закону, є безпідставним, оскільки огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я без обов"язкової фіксації на відеозапис. Суду не надано доказів та не наведено підстав не довіряти висновку лікаря, який підтверджений даними приладу Драгер. Крім того, слід вказати, що законодавство не передбачає обов"язкове відібрання біологічних зразків у особи, під час проведення огляду на стан алкогольного сп"яніння. Згідно даних відеозапису з боді камер поліції, жодних зауважень від ОСОБА_1 під час ознайомлення та підписання протоколу не надходило.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Отже, судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 536, 80 грн., підлягає стягненню із ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 283-284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що 536 грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Г.В. Бондаренко