провадження № 3/336/833/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Людмила Василівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Відділу поліції N 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Баку, громадянина України, (паспорт НОМЕР_1 виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 11 жовтня 2006 року), РНОКПП не відомий, тимчасово не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 164 КУпАП,

за участі:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

встановив:

26 січня 2023 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла справа про адміністративне правопорушення (ЄУН 336/782/23) відносно ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 164 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ N 447185 від 04 січня 2023 року складеним в м. Запоріжжя, ДОП СП ВП № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції Сухим Олександром Олександровичем про те, що 04 січня 2023 року о 13-43 год. в м. Запоріжжя, вул. Ігоря Сікорського на блок-посту гр. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 217030 державний номерний знак НОМЕР_2 здійснив перевезення етилового спирту в кількості 61 літр без наявності акцизних накладних зареєстрованих у Єдиному реєстрі акцизних накладних, при яких переміщується спирт етиловий, чим порушив ст. 15 Закону України «Про обіг спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробах, рідинах, що використовуються в електронних сигаретах», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 164 КУпАП.

В протоколі в графі свідки зазначено відсутні, потерпілі відсутні.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано: лист реєстрації матеріалів в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України під № 273 від 04.01.2023 року, рапорт про реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України повідомлення зі служби 102, протокол огляду місця події від 04 січня 2023 року, письмові пояснення ОСОБА_1 , копія протоколу, фототаблиця, копія паспорта ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 з протоколом не погодився, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що не працює, будь-яку господарську діяльність не здійснює, вказаний спирт купив для власного використання. Описав особу в якої купував спирт.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Враховуючи вимоги ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

На підставі цих вимог закону, а також ст. 251, 252 КУпАП суд у постанові повинен навести докази вини особи у вчиненні правопорушення та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Таким чином, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини у справі на підставі доказів, зібраних особою, яка склала протокол.

Частина 4 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за: Переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, не зазначеними у митних деклараціях при переміщенні пального або спирту етилового митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом "а" пункту 2 частини другої статті 91 Митного кодексу України, або в акцизних накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі акцизних накладних, складених на операції, при здійсненні яких переміщується пальне або спирт етиловий у таких транспортних засобах, або в заявках на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією пального або спирту етилового та транспортних засобів.

Тобто, згідно диспозиції ч. 4 ст. 164 КУпАП адміністративна відповідальність настає за переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, не зазначеними:

-у митних деклараціях при переміщенні пального або спирту етилового митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом "а" пункту 2 частини другої статті 91 Митного кодексу України;

-або в акцизних накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі акцизних накладних, складених на операції, при здійсненні яких переміщується пальне або спирт етиловий у таких транспортних засобах;

-або в заявках на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними.

У свою чергу, згідно протоколу, ОСОБА_1 ставиться у провину керування транспортним засобом, який перевозив етиловий спирт в кількості 61 літр, без наявності акцизних накладних зареєстрованих у Єдиному реєстрі акцизних накладних, при яких переміщується спирт етиловий, чим порушив ст. 15 Закону України «Про обіг спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробах, рідинах, що використовуються в електронних сигаретах».

Згідно з назвою ст. 164 КУпАП, адміністративна відповідальність встановлена за порушення порядку провадження господарської діяльності.

Конкретні порушення порядку провадження господарської діяльності передбачені різними частинами статті 164 КУпАП, у тому числі і ч. 4 ст. 164 КУпАП.

Відповідальність за ч. 4 ст. 164 КУпАП передбачена для суб`єктів господарювання за переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами з порушенням певних нормативно-правових актів.

Відповідно до п.п. 14.1.224-1 п. 14.1ст. 14 ПК України не є розпорядником акцизного складу пересувного суб`єкт господарювання (перевізник, експедитор), який здійснює транспортування пального або спирту етилового.

Абзац перший п. п. 230.1.5.п. 230.1 ст. 230 ПК України, крім іншого, містить таку вимогу - транспортні засоби, які використовуються суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу, для переміщення на митній території України власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки, повинні обліковуватися в Переліку транспортних засобів, що переміщують пальне або спирт етиловий.

В абз. 2 п. п. 230.1.5 п. 230.1ст. 230ПК України зазначено, що включення/виключення транспортних засобів до/з Переліку здійснюється на підставі заявок на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними, із зазначенням періоду переміщення такого пального або спирту етилового.

Переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, які не зазначені у заявках на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними, які надіслані органу ДПС, заборонено (абз. 3 п. п. 230.1.5 п. 230.1 ст. 230 ПК України).

У разі виявлення фактів переміщення та/або зберігання пального або спирту етилового з використанням транспортних засобів, які не зазначені у заявках на переміщення пального або спирту, відповідні контролюючі органи тимчасово (до винесення рішення суду) вилучають таке пальне та транспортні засоби з вільного обігу й подають відповідні матеріали до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію) (абз. 2 п. 228.3 ст. 228 ПК України).

Такі заявки подають суб`єкти господарювання, що не є розпорядниками акцизного складу, до переміщення митною територією України в транспортних засобах, які не є акцизними складами пересувними, власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки. Тобто такі суб`єкти господарювання є суб`єктами правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України), під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ГК України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Статтею 42 Господарського кодексу України передбачено, що підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно ст. 55 ГКУ суб`єктами господарювання є учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Господарська діяльність включає як виробничу діяльність, у процесі якої виробляється продукція, вироби народного споживання та інші матеріальні цінності, так і невиробничу діяльність, пов`язану з виконанням різних видів робіт, у тому числі науково-дослідних, надання послуг, результати яких відчужуються як товар.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25.04.2003 N 3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" зазначено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП, є не тільки перевезення етилового спирту транспортним засобом, що не є пересувним акцизним складом, а й систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 має статус фізичної особи-підприємця, або займає відповідну посаду суб`єкта господарювання. Також не має доказів того, що він здійснює діяльність з перевезення етилового спирту транспортним засобом, що не є пересувним акцизним складом, на постійній основі та систематично (два і більше разів), та отримує з цього прибуток.

Натомість, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 не працює.

З пояснень ОСОБА_1 слідує, що він не працює, будь-яку господарську діяльність не здійснює, вказаний спирт купив для власного використання. Описав особу в якої купував спирт.

Фототаблиця наявна в матеріалах справи не несе в собі жодної інформації щодо прив`язки до об`єктів та з яких не можливо встановити, де саме та коли вони зроблені, за допомогою, якого технічного засобу. Вказані фото суддя не бере до уваги.

Копія паспорта, протокол огляду місця події не є доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП.

Рапорт працівника поліції наявний в матеріалах справи суд не бере до уваги, оскільки поліцейські є зацікавленими особами, а тому їх рапорти не можуть бути доказом вчинення адміністративного правопорушення.

В даному випадку ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП.

За усталеною практикою ЄСПЛ суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, суд зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.

Таким чином, в матеріалах справи відсутня така кваліфікуюча ознака господарської діяльності як діяльність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про самостійність, регулярність та тривалість діяльності правопорушника, отримання від такої діяльності прибутку, тож фактично докази перевезення порушником етилового спирту транспортним засобом, що не є акцизним складом як суб`єкта господарювання, відсутні.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 1, 7, 9, 164 ч. 4, 245, 247, 251, 252, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 4 статті 164 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Речі, які вилучено для тимчасового зберігання у ОСОБА_1 згідно з протоколом огляді місця події від 04 січня 2023 року, повернути власнику за належністю.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя:

Постанова набрала законної сили "___"_____________ 20___рік

Дата видачі постанови "___"_____________ 20___рік