ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/2202/22 Головуючий в 1 інст. Баруліна Т.Є.
Провадження № 33/807/196/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника адвоката Куртова М.В., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Куртова М.В. на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, гравець гандбольного клубу «Шахтар-Академія», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням її права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 18.06.2022 року о 00 годині 10 хвилин відносно ОСОБА_1 , був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР №360021 від 17.06.2022 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно якого 17.06.2022 року о 23 год. 40 хв. за адресою м. Запоріжжя, Дніпровське шосе, буд. 26, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом ЗАЗ 1120, з д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціально технічного засобу Alcotest Drager 6820. Результат позитивний 1,22 проміле, тест 1274. З результатами погодився, від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві. Про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Куртов М.В. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що ОСОБА_1 під час події не був водієм автомобіля, а лише знаходився в транспортному засобі ЗАЗ 1102. Під час огляду автомобіля, працівники поліції звинуватили ОСОБА_1 в тому, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Апелянт наголошує, що працівники поліції під час події не вказали, що у ОСОБА_1 є виражені ознаки такого сп`яніння, що суперечить вимогам національного законодавства.

ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки, після результатів висловив незгоду. На відеозаписі встановлено, що після незгоди ОСОБА_1 , працівники поліції почали вмовляти його не проходити медичний огляд в закладі охорони здоров`я, оскільки вже пізно та вони занесли результати тесту в базу.

З відеозапису вбачається, що працівники поліції здійснювали дії у вигляді перешкоджання ОСОБА_1 надати заперечення в протоколі.

Крім того, сторона захисту наголошує, що відеозаписи не є безперервними та на них відсутня фіксація зупинки автомобіля, відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Відеозапис починається лише з моменту перевірки документів ОСОБА_1 .

Просить поновити строк на апеляційне оскарження через поважні причини. Постанову районного суду просить скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки постанова районного суду отримана поза межами строку на апеляційне оскарження. Апелянт також був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу через воєнний стан.

Отже, зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу правовляддя, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті справи.

Заслухавши пояснення захисника, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із зазначених нижче підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП .

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення .

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №360021 (а.с.1), ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він 17.06.2022 року о 23 год. 40 хв. за адресою м. Запоріжжя, Дніпровське шосе, буд. 26, керував транспортним засобом ЗАЗ 1120, з д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціально технічного засобу Alcotest Drager 6820. Результат позитивний 1,22 проміле, тест 1274. З результатами погодився, від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві. Про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Даний протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений, в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою поліцейським УПП в Запорізькій області.

Вказане обвинувачення підтверджується сукупністю доказів, зокрема: роздруківкою з приладу «Драгер» (а.с.2-1), з якою встановлено, що ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану сп`яніння. Результат огляду 1,22 проміле. ОСОБА_1 вказану роздруківку підписав особисто та без зауважень; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3) встановлено, що під час події ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд був проведений на місці зупинки (1,22 проміле). Акт також був підписаний ОСОБА_1 без зауважень; направленням на огляд водія (а.с.4), яким також встановлено, що ОСОБА_1 мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння та за результатами огляду складений протокол про адміністративне правопорушення; додатком до протоколу (а.с.5), яким роз`яснено ОСОБА_1 вимоги ст.63 Конституції України, положення ст.268 КУпАП; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №223517 (а.с. 7), якою встановлено, що ОСОБА_1 , будучи водієм автомобіля марки ЗАЗ 0102 д.н. НОМЕР_1 , 17.06.2022 року о 23 годині 40 хвилин, не виконав вимоги п.9.2б. За вказане порушення, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП; оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску, який містить відеозаписи події.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в рушенні вимог п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують інкриміновані обставини.

Суд відхиляє доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними та такими, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Зокрема, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 під час події не був водієм автомобіля.

Під час перегляду постанови районного суду переглянуто відеозаписи, які здійснені під час події та якими встановлено, що ОСОБА_1 під час спілкування не заперечував, що саме він був водієм автомобіля, вказував, що він здійснював рух додому, але не встиг доїхати через те, що його зупинили працівники поліції.

Під час події, ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану сп`яніння, результат позитивний 1,22 проміле. Після вказаного, ОСОБА_1 не вказав, що не згодний з результатами такого огляду, а навпаки вказував, що розуміє ситуацію, у якій опинився та намагався вирішити справу в не правовий спосіб.

Крім того, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджується додатково постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, яка набрала законної сили та не скасована.

Щодо доводів про недопустимість відеозапису події з огляду на те, що він не є безперервним, апеляційний суд зазначає, що у супереч вказаних доводів, з приводу обставин, вказаних у протоколі, відеозапис є безперервним та повно відображає всі обставини, які мають істотне значення для справи.

Доводи про те, що працівники поліції під час події не вказали ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 , а тому дії працівників поліції є незаконними, апеляційний суд вважає безпідставним, виходячи з наступного.

Апеляційний суд вказує, що поняття «виявлення у особи ознак сп`яніння» та «встановлення стану сп`яніння особи» є різними за своїм змістом. Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, запахів тощо, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння.

Виявлення ознак, як виходить зі змісту діючого законодавства, не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського та складання поліцейським будь-яких документів.

З огляду на те, чи погодиться особа на проходження огляду на стан сп`яніння, чи відмовиться від цього, поліцейський вносить виявлені ознаки або до протоколу про адміністративне правопорушення в разі відмови, або до акту огляду і направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо особа надала згоду на проходження огляду.

В даному випадку працівники поліції оцінивши поведінку ОСОБА_1 , дійшли до висновку, що останній може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а тому в порядку вимог ПДР України запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки. Водій ОСОБА_1 погодився на вказану пропозицію та пройшов огляд на місці зупинки.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За результатами апеляційного розгляду підстав для скасування постанови суду та закриття справи щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП не встановлено, а відтак апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Куртова М.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Куртова М.В., залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/2202/22