Справа № 557/1408/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року смт Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Тишкун П.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №269407 від 24.10.2022 року:

24.10.2022 року о 18 год. 10 хв. в смт. Гоща по вул. Незалежності,21 А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21051», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest № 6810» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував факт відмови його від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, але заперечував сам факт керування транспортним засобом. За таких обставин просив провадження у справі закрити за відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Захисник особи, яка притягається до відповідальності - адвокат Пацко О.О. подала до суду заперечення, згідно з якими просила закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення у діях її підзахисного. Посилається на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, автомобіль перебував у нерухомому стані, тобто ОСОБА_1 не був у статусі водія коли відмовився від пропозиції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, що саме по собі не є підставою для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні адвокат Пацко О.О. підтримала свої заперечення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №269407 24.10.2022 року о 18 год. 10 хв. в смт. Гоща по вул. Незалежності,21 А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21051», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest № 6810» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Даний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

За змістом частин 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №269407 від 24.10.2022 року, ОСОБА_1 відмовився від його підпису, не вказавши мотиви своєї відмови від підписання. Будь-яких зауважень щодо змісту протоколу чи клопотань останній не заявляв. Права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому були роз`яснені.

Дій працівників поліції щодо складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не оскаржував.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами, які беззаперечно вказують на винуватість ОСОБА_1 у порушення вимог п.2.5 ПДР та вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та, які відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення, є:

протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №269407 від 24.10.2022;

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 24.10.2022, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у присутності двох свідків;

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до медичного закладу від 24.10.2022, у якому зазначено виявлені поліцейським ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 ;

письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 24.10.2022 року у присутності яких ОСОБА_1 відмовився пройти медичний огляд на факт вживання алкоголю в установленому порядку;

зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №269407 від 24.10.2022, згідно якого ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом «ВАЗ 21051» д.н.з. НОМЕР_2 та зобов`язано не керувати даним транспортним засобом протягом 24 год.;

довідка бази «АРМОР» відповідно до якої ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_3 ;

відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано факт недвозначної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

Таким чином, суд вважає доведеним те, що водій ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд не приймає до уваги тверджень захисника Пацко О.О. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не виконував функції водія, оскільки вони заперечуються наявними у справі доказами. З цих причин суд критично ставиться до тверджень захисника, наведених у запереченнях, поданих до суду.

Суд виходить з того, що закон не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Навпаки, ст. 94 КПК, який з огляду на відсутність достатнього регулювання процедури оцінки доказів у КУпАП, за аналогією застосовується судами при вирішення справ про адміністративні правопорушення, визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин правопорушення досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення правопорушення конкретною особою.

Як вбачається з досліджених доказів, у адміністративних матеріалах дійсно відсутні прямі докази на підтвердження того, що транспортний засіб із ОСОБА_1 за кермом на момент, коли до нього підійшли працівники поліції, перебував у русі. Однак скоєння цього адміністративного правопорушення ОСОБА_1 суд встановив на підставі сукупності інших вищенаведених належних і допустимих непрямих доказів, які з урахуванням обставин справи та висунутої на свій захист версії захисника, що не узгоджується із вказаними доказами, дозволили суду встановити винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Версія захисника, висунута на захист ОСОБА_1 , була проаналізована судом і визнана неспроможною.

Зокрема, як установив суд, 24.10.2022, під час спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 , вони виявили у водія ознаки алкогольного сп`яніння, такі як запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, порушення координації рухів, а тому запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на виявлення стану сп`яніння на місці та у медичному закладі, від чого останній відмовився. При цьому ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, який стояв на проїзній частині з увімкненим двигуном, і намагався зрушити його з місця, ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом, намагався пояснити, звідки він приїхав. Крім того, автомобіль, у якому перебував ОСОБА_1 , перебував на значній відстані від обочини, що на думку суду вказує на те, що він всупереч твердженням ОСОБА_1 не був припаркований, а до моменту зупинки здійснював рух.

Суд наголошує, що відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху (якими є в тому числі і водії) зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на викладене, враховуючи сукупність встановлених судом обставин та досліджених доказів, суд дійшов висновку про те, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП було вчинено, а ОСОБА_1 є винуватим у вчиненні цього правопорушення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд враховує, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, та приходить до висновку про застосування стягнення в межах санкції цієї статті, що відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, та є достатнім і необхідним для виховання особи, запобігання новим проступкам.

Відповідно до ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі наведеного ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 221, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір за розгляд справи про адміністративне правопорушення в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість ) гривень 80 коп. на рахунок №UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету - 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя П.В.Тишкун