Справа №336/7806/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Вайнраух Л.А. розглянула матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, адреса реєстрації за місцем проживання: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ознаками скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 160 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з 03.08.2023 перебуває об`єднана справа №336/7806/23, пр.3/336/4301/2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП.

Згідно з протоколом серії ВАВ №051720 від 25.07.2023,- 25.07.2023 об 11-35 годині ОСОБА_1 , перебуваючи на тротуарній доріжці навпроти будинку №129 Б по вул. Чарівна у м. Запоріжжя, здійснював торгівлю з рук овочами та фруктами у невідведеному для цього місці. Дії ОСОБА_1 , під час складання протокола кваліфіковано під час складення протоколу за ч.1 ст.160 КУпАП.

Також, згідно з протоколом серії ВАБ №679467 від 29.07.2023,- 29.07.2023 об 11-30 годині ОСОБА_1 здійснював торгівлю з рук продуктами харчування: кавунами та динями у невстановленому місці. Дії ОСОБА_1 , під час складання протокола кваліфіковано під час складення протоколу за ч.1 ст.160 КУпАП.

Судове засідання у справі, призначене на 08.08.2023 на 16-50 годину, відкладене для повторного повідомлення особи, відносно якої складено протокол, про дату, час та місце проведення судового засідання ОСОБА_1 повідомлений належним чином (засобами мобільного зв`язку за телефонним номером, вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення), про причини неявки суд не сповіщав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення особи.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 звернула увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є абсолютним.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v.Spain") від 07.07.1989 зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03, п.41) від 03.04.2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Суд не зобов`язаний сам з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи. Суддею вжито максимально можливих заходів для повідомлення особи та дотримання її права на особисту участь, тому, із врахуванням наведеного, наявні підстави для розгляду справи.

Всебічно вивчивши матеріали справи, суддя встановила, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.160 КУпАП, не знайшла свого підтвердження з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з КУпАП та інших законів України. Згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

За положеннями ст.7, 9 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.251,252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

За приписами ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Диспозицією ч.1 ст.160 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за торгівлю в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під`їздах, скверах та в інших невстановлених місцях. Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини в сфері торгівельної діяльності. Об`єктивною стороною правопорушення є торгівля з рук у невстановлених місцях. Для наявності складу вказаного правопорушення необхідним є доведення як факту торгівлі, так і факту того, що торгівля здійснювалась саме у невстановленому місці, із вказівкою на різновид місця продажу.

Проте, до кожного протоколу додано лише письмові пояснення ОСОБА_1 від 25.07.2023 та 29.07.2023. Суддя наголошує на тому, що перелічені докази є недопустимими, суперечать основним положенням про докази, врегульованим КУпАП.

Суддя також зауважує, що в протоколах не зазначено положення нормативно-правового акту, який порушив ОСОБА_1 . Так, для прикладу, Правила роздрібної торгівлі продовольчими товарами нормативно врегульовані, затверджені Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 11.07.2003 №185, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 23.07.2003 за N 628/7949.

Факт здійснення продажу у невстановленому місці має бути підтверджений в належний спосіб. Проте, письмових пояснень свідків, які придбали у ОСОБА_1 продуктові товари за грошові кошти, доказів того, що саме він здійснював реалізацію товарів в невстановленому місці, до протоколу не додано. Таким чином, обов`язок доведення наявності складу правопорушення в її діях з боку посадової особи, що склала протокол, не дотриманий в належний спосіб.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини» (LUTZ CASE, рішення від 25 серпня 1987 року), «Отцюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany, рішення від 21 лютого 1984 року, Серія A №73), «Девеєр проти Бельгії» (Deweer v. Belgium), рішення від 27 лютого 1980 року, скарга N 6903/75), «Адольф проти Австрії» (Adolf v. Austria, рішення від 26 березня 1982 року, Серія A № 49) та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд зберігає неупередженість і не може вийти за рамки пред`явленого обвинувачення (протоколу), і так само самостійно знаходити нові обставини та підстави для засудження особи, займаючи тим самим обвинувальну позицію у справі.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019).

Згідно з п.3 ч.1, ч.2 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить, зокрема, постанову про закриття справи при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу. Провадження в об`єднаній справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

На підставі вищевикладеного та за результатами дослідження наявних у справі доказів, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.160 КУпАП, тому провадження в об`єднаній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 9, 160, 245, 247, 256, 280, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження в об`єднаній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 160 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення КСУ справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст. 294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015).

Суддя Л.А. Вайнраух

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ________________ 20___рік