ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/5992/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Тамара Олександрівна, розглянувши адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

06.07.2023 о 19-25 год. за адресою: м. Київ, вул. Мостова, 22, п/б ОСОБА_1 розпивала та перебувала в стані алкогольного сп`яніння внаслідок чого ухилилась від передбачених ст. 150 СК України щодо обов`язків виховання своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , також не здійснила належних умов для їхнього проживання та розвитку.

В суді ОСОБА_1 не визнала провину у вчиненні адміністративного правопорушення за наведених у протоколі обставин, вказавши, що вона піклується про дітей та підтримує належні умови для їх проживання в будинку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у невиконанні обов`язків щодо виховання дітей.

Статтею 184 КпАП Українивстановлена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Частиною другою цієї норми встановлена адміністративна відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Винність ОСОБА_1 у невиконанні обов`язків щодо виховання дітей доводиться даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1), рапорті Дарницького УП ГУ НП в м. Києві від 06.07.2023 (а.с. 3) та поясненнях ОСОБА_1 (а.с. 4).

Дільничний офіцер поліції кваліфікував дії ОСОБА_1 за частиною другою статті 184 КпАП України виходячи з того, що її протягом року було піддано адміністративному стягненню за невиконання обов`язків щодо виховання дітей.

Судом встановлено, що постановою від 17.07.2023 її дійсно було визнано винною у вчинені правопорушення за частиною першою ст. 184 КпАП України, проте події даного адміністративного правопорушення відбулися 06.07.2023 та мали місце до ухвалення постанови, а відтак кваліфікація її дій за частиною другою цієї норми є помилковою.

Водночас діючим КпАП України не передбачено норм щодо можливості зміни правової кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим необхідно розглянути питання застосування аналогії закону як способу заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні норми закону, що регламентує подібні відносини.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання 254к/96-вр#n2472">Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КпАП України).

Статтею 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 9 КпАП України визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Конституційний Суд України у своєму рішеннівід 11.10.2011 № 10-рп/2011 зробив правовий висновок, відповідно до якого певні гарантії кримінального процесу мають поширюватися і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такий висновок Конституційного Суду України обґрунтований тим, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у низці своїх рішень вказав на те, що справи про адміністративні правопорушення для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, а у рішенні по справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява N 7460/03) зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відтак, з метою заповнення наявної прогалини у КпАП України, який не містить положень про можливість перекваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявні підстави для застосування аналогії права, а саме норм Кримінального процесуального кодексу України.

Частина 3 статті 337 цього Кодексу визначає, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Отже ураховуючи, що виключення з обвинувачення ОСОБА_1 кваліфікуючої ознаки її діяння не погіршує, а покращує її становище, та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, суд перекваліфіковує її дії на частину 1 статті 156 КпАП України вважаючи, що така перекваліфікація відповідає засадам законності та верховенства права.

З огляду на характер та конкретні обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, яка є матір`ю-одиначкою, її скрутний матеріальний стан,відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд вбачає підстави для накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому для даного виду правопорушення, що на думку суду буде достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись статтею 184, статями 279, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: