Справа № 309/1716/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

11.08.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Фазикош Г.В., розглянувши в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою його захисника - адвоката Коробка Д.В. на постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 12.04.2023,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Хустського районного суду від 12.04.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП - перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади , вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне із вказаних порушень, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн судового збору.

В оскарженій постанові судді від 12.04.2023 вказано, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за таких обставин.

10.04.2023, приблизно о 12 год. 10 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на чолі з офіцером прикордонного оперативно-розшукового відділу в межах контрольованого прикордонного району на напрямку 150 прикордонного знаку було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 спільно з громадянами України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон України у складі групи осіб. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст. 9, 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.204-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Коробко Д.В. просить зазначену вище постанову судді від 12.04.2023 скасувати, а провадження у даній справі закрити.

В апеляційній скарзі захисник стверджує, що місцевим судом під час розгляду даної справи та ухвалення оскаржуваної постанови були порушені вимоги ст.ст. 277-2, 278,279,285 КУпАП.

Коробко Д.В. вказує, що місцевий суд фізично не міг не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи вручити ОСОБА_1 повістку із датою та місцем розгляду, надати йому змогу ознайомитися з матеріалами справи та скористатися іншими процесуальними правами, зокрема правом на юридичну допомогу, оскільки справа була розподілена до розгляду 12.04.2023 і розглянута у той же день.

Також захисник вважає неправдою висновок суду про визнання ОСОБА_1 його вини - отримати таке визнання можливо лише в разі присутності особи або його захисника в судовому засіданні, а засідання було проведене бз участі цих осіб (а.с. 18-19).

Разом з апеляційною скаргою захисником Коробко Д.В. подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Хустського районного суду Закарпатської області від 12.04.2023, в якому виказує, що суд першої інстанції не лише не повідомив ОСОБА_1 про дату та місце розгляду справи, а й в порушення вимог ст.285 КУпАП не надіслав йому оскаржувану постанову, тому про її наявність ОСОБА_1 стало відомо лише після оприлюднення в ЄДРСР, тобто після 21.04.2023.

В судові засідання, які були призначені на 16.06.2023, та 11.08.2023 ОСОБА_1 і його захисник Коробко Д.В. не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки апеляційний суд не повідомили, заяв та клопотань не подавали.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що пропущений на оскарження судового рішення строк необхідно поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення із наступних підстав.

Встановлено, що судом першої інстанції 12.04.2023 справу про адміністративне правопорушення запроваджену щодо ОСОБА_1 розглянуто без його участі. В матеріалах справи відсутні докази про отримання ним копії оскаржуваної постанови від 12.04.2023.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд визнає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, з метою недопущення порушення права на захист та доступ до правосуддя, клопотання його захисника слід задовольнити, строк поновити.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно із положеннями ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 204-1 КУпАП встановлена відповідальність за незаконне перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне із вказаних порушень.

Згідно ст.9 Закону України Про Державний кордон України перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Згідно п.6 ч.1 ст.8 Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, як встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У цій справі апеляційна скарга захисника Коробко Д.В. зводиться до констатації того, що справа була розглянута судом першої інстанції без участі ОСОБА_1 та його захисника та повідомлення про час та місце розгляду справи, отже особа немала змоги скористатися своїми процесуальними правами.

Жодних заперечень щодо фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів апеляційна скарга не містить. Лише ставиться під сумнів висновок суду про визнання ОСОБА_1 власної вини.

Між тим аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП підтверджується дослідженими апеляційним судом доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 006145 від 11.04.2023 (а.с.1), відповідно до якого 10.04.2023, приблизно о 12 год. 10 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на чолі з офіцером прикордонного оперативно-розшукового відділу в межах контрольованого прикордонного району на напрямку 150 прикордонного знаку було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 спільно з громадянами України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон України у складі групи осіб;

- протоколом про адміністративне затримання від 10.04.2023 (а.с.3);

- протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 10.04.2023;

- поясненнями ОСОБА_1 від 10.04.2023 (а.с.5);

- поясненнями старшого офіцера (старший оперуповноважений прикордонного оперативного розшукового відділу (з м.д.н.п. Яблунівка) головного оперативно - розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_6 з яких слідує, що 10 квітня 2023 року близько 12 год. 10 хв. будучи старшим прикордонного наряду «Прикордонний патруль» в межах контрольованого прикордонного району (територія; Вишківської територіальної громади Хустського району Закарпатської області) на напрямку 150 прикордонного знаку було виявлено та затримано громадян України ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон у складі групи осіб. Затриманих осіб було доставлено на відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з метою з`ясування обставин правопорушення та проведення фільтраційно - перевірочних заходів, в ході яких було встановлено що затримані особи намагалися незаконно перетнути державний кордон з України в Румунію з метою заробітку.

У тексті протоколу зазначено, що ОСОБА_1 з його змістом ознайомлений на зрозумілій йому мові. На підставі ст.63 Конституції України від дачі пояснень відмовився, що підтверджується його особистим підписом (а.с.5).

Крім того, апеляційним судом досліджено заяву ОСОБА_1 від 10.04.2023 з якої слідує, що він 10.04.2023, близько 12 год. 10 хв. в умовах воєнного стану здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон, чим порушив вимоги ст.ст 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП. Свою провину повністю визнав (а.с.6).

Докази, наведені вище, які апеляційний суд визнає належними й допустимими, і зібраними відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення - спроба незаконного перетину державного кордону України.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що старший офіцер (старший оперуповноважений прикордонного оперативного розшукового відділу (з м.д.н.п. Яблунівка) головного оперативно - розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_6 діяв неправомірно при затриманні ОСОБА_1 , при проведенні перевірки та складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.204-1 КУпАП, і таких до апеляційної скарги не додано. Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Жодних заперечень до вказаних вище доказів апеляційна скарга не містить.

До апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, письмових пояснень до апеляційного суду, які б давали підстави ставити під сумнів обставини, викладені у письмовій заяві, підписаної ним особисто (а.с.6) не подавав.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, що адміністративне стягнення, яке накладено на нього у межах санкції ч.2 ст.204-1 КУпАП, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу захисника Коробка Д.В. залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Коробка Д.В. задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Хустського районного суду Закарпатської області від 12.04.2023 у даній справі щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Коробка Д.В. залишити без задоволення, а винесену щодо ОСОБА_1 постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 12.04.2023 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Фазикош