Номер провадження: 33/813/234/23
Номер справи місцевого суду: 504/3450/22
Головуючий у першій інстанції Якимів А.В.
Доповідач Полікарпова О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Полікарпова О.М.,

за участю секретаря Кузьміч Г.Р.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Івуса П.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 грудня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

встановив
Оскаржуваною постановоюОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення -штраф у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн. на користь держави, стягнуто судовий збір в сумі 496,20 грн.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06.10.2022 року серії ДПР18 №167350 ОСОБА_1 06.10.2022 року о 06 год. 15 хв. за адресою: Одеська обл., Одеський район, с. Ліски, вул. Заболотного, 59 керував транспортним засобом Volkswagen Amarok, д.н.з. НОМЕР_1 , порушуючи п. 12.1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та скоїв наїзд на паркан. Автомобіль Volkswagen Amarok, д.н.з НОМЕР_1 також отримав механічні ушкодження. Відповідальність за скоєне правопорушення передбачена ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаною постановою, 06.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на таке:

- протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки в ньому не вказано про свідків та потерпілих пригоди, не вказано, яку саме дорожню обстановку не було враховано водієм та не зазначено конкретної моделі автомобіля, яким керував ОСОБА_1 . Вказані у протоколі обставини ДТП суперечать положенню п.п.12.1 ПДР України, адже у випадку порушення водієм наведеного пункту відповідальність мала настати за ст. 122 КУпАП;
- у порушення вимог ст. 268 КУпАП поліцейський, який складав протокол, не роз`яснив йому права та обов`язки особи, що притягується до адміністративної відповідальності;
- схема місця ДТП не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в ній зазначено, що ДТП відбулося за денного освітлення, хоча подія сталася в темну пору доби. У схемі ДТП також не відображено дорожніх знаків, пішохідних переходів, розмітки, не вказано координат місця зіткнення відносно сталих орієнтирів;
- суд не дав оцінки тій обставині, що в місці події не встановлено жодних попереджувальних знаків;
- на час ДТП ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що виключає його відповідальність за правилами встановленими у ст. 17 КУпАП;
- подія, яка сталась 06.10.2022 року не є ДТП у розумінні ПДР України, оскільки за її наслідком не було спричинено матеріальних збитків, що підтверджується письмовими поясненнями власника паркану ОСОБА_2 ;
- судом першої інстанції було грубо порушено вимоги процесуального права через ігнорування клопотання ОСОБА_1 про виклик та допит поліцейського, який склав протокол.
Окрім того апелянт в апеляційній скарзі заявив клопотання про допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
ОСОБА_1 та його адвокат Івус П.В. у судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримали.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, апеляційний суд вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.
Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона відповідає приписам вищенаведених норм закону, оскільки в ній наведені положення матеріального та процесуального права, якими керувався суддя при її ухваленні, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.
Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Як вбачається зі схеми місця ДТП, що мало місце 06.10.2022 року о 06:15 год. за адресою: Одеська обл., Одеський район, с. Ліски, вул. Заболотного 59 знаходиться поворот, перед яким не встановлено попереджувальних знаків.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У порушення наведених вимог водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом засобом Volkswagen Amarok не обрав швидкості руху, яка б, з урахуванням дорожньої обстановки та стану транспортного засобу, дозволила контролювати рух такого транспортного засобу, наслідком чого став виїзд на узбіччя та подальше зіткнення з огорожею прилеглого домоволодіння.

Висловлена ОСОБА_1 та його захисником позиція про те, що відсутність в місці події жодних попереджувальних знаків виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, апеляційним судом відхиляється з огляду на таке.

Відповідно до п. 8.1. ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п.8.2-1 ПДР України дорожні знаки застосовуються відповідно до цих правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дійсно, дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. Вони не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище від 6 м над рівнем проїзної частини.

Неналежна організація дорожнього руху, а зокрема встановлення дорожніх знаків із порушенням ПДР України, що мало наслідком їх неправильне або несвоєчасне тлумачення не може бути підставою для притягнення особи до адмінвідповідальності за порушення ПДР України.

Поряд з цим, не всі автомобільні дороги облаштовані засобами організації дорожнього руху, визначеними п. 8.1. ПДР України, більше того чинні ПДР України регламентують дії водії у ситуаціях відсутності таких засобів.

До прикладу, відповідно до положень ПДР України, за відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч; у відсутності світлофора або регулювальника водії повинні зупинитись перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів; у відсутності дорожньої розмітки або дорожніх знаків 5.16, 5.17.1, 5.17.2 кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними; на регульованих перехрестях, якщо неможливо визначити наявність покриття на дорозі (темна пора доби, грязь, сніг тощо), а знаки пріоритету відсутні, водій повинен вважати, що перебуває на другорядній дорозі та інше.

Таким чином, відсутність на автомобільних дорогах засобів організації дорожнього руху не позбавляє водіїв обов`язку дотримуватись вимог ПДР України, зокрема і щодо обрання безпечної швидкості руху (п.12.1. ПДР України).

Тож, керуючи транспортним засобом, як зазначає сам ОСОБА_1 , у темну пору доби, за відсутності на дорозі штучного освітлення та засобів організації дорожнього руху, водій повинен був з урахуванням дорожньої обстановки, обрати швидкість руху, яка за таких умов була б безпечною та дозволила б уникнути аварійних ситуацій.

Щодо посилань апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки в ньому не вказано про свідків та потерпілих події, не зазначено яку саме дорожню обстановку не було враховано водієм, апеляційний суд зауважує про таке.
Свідок особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, які підлягають установленню по справі про адміністративні правопорушення (частина перша статті 272 КУпАП).
Відповідно до вимог ст. 265 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Отже, відповідно до положень чинного законодавства, вимога щодо зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення осіб свідків є факультативною та залежить, перед усім, від існування на момент складання протоколу осіб, яким відомі обставини, які підлягають з`ясуванню по справі про адміністративні правопорушення.
Поряд з цим, зауважуючи у апеляційній скарзі про відсутність у відповідному протоколі прізвищ та пояснень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_7 не обґрунтував, що такі свідки можуть повідомити. Адже відсутність на місці події попереджувальних знаків вбачається із долученої до матеріалів справи схеми ДТП та фотографій місця події. Відома свідкам інформація щодо обраної ним швидкості руху правового значення для розгляду справи немає, оскільки пояснення про те, чи була ця швидкість безпечною можуть бути лише оціночними судженнями.
Щодо посилань апелянта на неправомірну, на його думку, відмову суду у допиті поліцейського, який склав протокол, апеляційний суд зауважує, що у справах про адміністративне правопорушення не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Крім того, на переконання апеляційного суду, наявні у справі докази є такими, що узгоджуються між собою та є достатніми для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та не потребують додаткового дослідження.
Порівнюючи зміст протоколу у даній справі та викладені вище вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не погоджується із твердженнями апелянта про відсутність належного опису дорожньої обстановки, яку не було враховано водієм.
Вимог щодо обов`язкового зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення конкретної моделі автомобілю, яким керувала особа під час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, чинне законодавство не містить. Відтак, апеляційний суд відхиляє, як безпідставні, посилання ОСОБА_1 на незазначення у протоколі конкретної моделі автомобілю, яким він керував, як підстави для визнання протоколу від 06.10.2022 року серії ДПР18 №167350 недопустимим доказом.
Щодо посилань апелянта на те, що зазначені у протоколі обставини ДТП суперечать положенню п.п.12.1 ПДР України, адже у випадку порушення водієм наведеного пункту відповідальність мала настати за ст. 122 КУпАП, апеляційний суд зауважує про таке.

Статтею 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Поряд з цим, відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, зокрема, п. 12.1 ПДР України.

Також безпідставними є доводи апелянта про те, що схема місця ДТП не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в ній зазначено, що ДТП відбулося за денного освітлення, хоча подія мала місце в темну пору доби.

Так, вимоги щодо змісту схеми ДТП визначені у Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 р. № 1395 (далі - Інструкція).

Наведеною Інструкцією затверджено і типовий бланк схеми ДТП, однією з граф якого є освітлення місця ДТП (денне, сутінки, штучне). Поряд з цим, помилковим є судження апелянта про те, що зазначаючи тип освітлення у схемі ДТП, поліцейський визначає його на момент ДТП, адже системне тлумачення вимог Інструкції щодо змісту схеми ДТП свідчить про те, що при її складанні поліцейський графічно зображує та фіксує місце ДТП на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 також посилається на те, що незазначення поліцейським наведених вище об`єктів у схемі ДТП порушує вимоги пп.2 п.4 Розділу ІХ Інструкції.

Дійсно, відповідно до пп.2 п.4 Розділу ІХ Інструкції на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів.

Відповідно до абз. 4 п. 3 Розділу І Інструкції сталий орієнтир - стаціонарно встановлений об`єкт (кут будівлі або павільйону зупинки маршрутних транспортних засобів, дорожній знак 5.60 "Кілометровий знак", опора електропередач, об`єкт дорожнього сервісу, порядковий елемент інженерної конструкції дороги тощо), який має свою назву, порядковий номер, іншу видиму відмінність серед подібних об`єктів та розташований уздовж вулиці або смуги відведення дороги (сталим орієнтиром не є дерева, кущі, транспортні засоби, які стоять, тимчасові споруди або конструкції, пересувні торговельні споруди, огорожі будівельних майданчиків або місць проведення дорожніх робіт, інші об`єкти, розташування яких на місцевості в подальшому неможливо об`єктивно визначити чи геометрія, розміри або місце розташування яких можуть з часом змінюватись).

Зі змісту наявної у матеріалах справи схеми ДТП апеляційним судом встановлено, що при її складання поліцейським було відображено, зокрема, стовпи, огорожу та бетонні балки, що є у розумінні абз. 4 п. 3 Розділу І Інструкції сталими орієнтирами, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів.

Апеляційний суд відхиляє також твердження апелянта про те, що на час ДТП ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що виключає його відповідальність за правилами встановленими у ст. 17 КУпАП, оскільки попри відповідні твердження ані апелянтом, ані його представником не було надано доказів того, що водій ОСОБА_1 діяв на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода (ст. 18 КУпАП).

Щодо зауважень ОСОБА_1 про те, що подія, яка сталась 06.10.2022 року не є ДТП у розумінні ПДР України з огляду на відсутність обов`язкового елемента ДТП матеріальної шкоди, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п.10.1 ПДР дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Таким чином, обов`язковими умовами класифікації події, як ДТП є дотримання двох умов: рух транспортного засобу, завдання подією смерті/шкоди здоров`ю/матеріальних збитків.

Як вбачається зі схеми ДТП та не заперечується ОСОБА_1 , за наслідками зіткнення транспортного засобу Volkswagen Amarok, д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням, автомобіль, який є власністю військової частини, отримав механічні пошкодження, а саме: деформацію передньої частини автомобіля, правого переднього крила, передньої та задньої двері з правої сторони, правого крила, потертість заднього бамперу, деформацію лівої сторони автомобілю.

Відхиляючи зауваження апелянта про те, що у порушення вимог ст. 268 КУпАП поліцейський при складанні протоколу не роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки, апеляційний звертає увагу на те, що ОСОБА_1 у наявному у матеріалах справи протоколі про адміністративне правопорушення від 06.10.2022 року серії ДПР18 №167350 власним підписом засвідчив, що ознайомлений з місцем та часом розгляду судової справи та своїми, передбаченими ст. 268 КУпАП, правами.

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості скористуватися передбаченими законом правами, не надано жодних доказів на підтвердження таких обставин і апеляційному суду, навпаки матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 скористався визначеними ст. 268 КУпАП правами на власний розсуд, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді.

Тож, враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу, судом першої інстанції були враховані характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його майновий стан, ступень вини та ставлення до вчиненого правопорушення.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або зміни постанови суду.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

постановив
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 грудня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського
апеляційного суду О.М. Полікарпова