КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/8096/23 Головуючий в суді І інстанції Шмигельський Д.І.
Провадження № 33/824/4106/2023 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Черненко Софії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 28 липня 2023 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 303350 від 31 травня 2023 року - 31.05.2023 року приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: висловлювався у її сторону грубою нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 28 липня 2023 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (170,00 грн.). Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536,80 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, захисника Черненко С.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовувала тим, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено будь-яких належних доказів на підтвердження тих обставин, які зазначені в протоколі. Також вказувала, що крім письмової заяви ОСОБА_2 від 31.05.2023 року та складеного протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_3 винність останнього у скоєному правопорушенні не підтверджується жодними належними доказами.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що суд першої інстанції приймаючи рішення, не врахував та надав хибну оцінку доказам, лише на підставі письмових пояснень ОСОБА_2 , яка зазначила, що ОСОБА_1 вчинив щодо неї домашнє насильство, дійшов передчасного та необгрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Представник скаржника вважає, що докази, які містяться в матеріалах справи, з урахуванням позиції ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не є такими, що переконливо свідчать про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги представник скаржника звернула увагу суду апеляцінйої інстанції на те, що в матеріалах справи знаходиться відповідь на адвокатський запит № 195-АЗ/125/49-2023, в інтересах ОСОБА_2 щодо звернень ОСОБА_2 до поліції. Представник скаржника зазначила, що таким доказ не можна вважати допустимим та належним, оскільки дана інформація стосується подій за 2021 рік, і жодним чином не підтверджує обставин, які відбулись 31.05.2023 року. Крім того, в даному листі зазначено, що від громадянки ОСОБА_2 в 2016 році надходили звернення щодо її колишнього чоловіка ОСОБА_4 , що жодним чином не стосується даної справи, а виключно підтверджує те, що ОСОБА_2 систематично звертається до поліції на гарячу лінію 102 з підстав, ніби-то порушень її прав різними особами.

В апеляційної скарзі представник скаржника з метою захисту прав та інтересів ОСОБА_1 , додатково звернула увагу на те, що постановою Деснянського районного суду м. Києва від 26.07.2021 року по справі № 754/10388/21, провадження щодо останнього було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Відтак інформація, яка в вищевказаному листі, на думку представника скаржника, слід вважати сумнівною та такою, яка не заслуговує на увагу.

На підставі викладеного, представник скаржника вважає, що виключно дані в протоколі щодо події правопорушення та письмова заява ОСОБА_2 , разом із відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, які долучені до матеріалів справи, не можуть бути покладені в основу висновку про доведеність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

06 вересня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшли заперечення (пояснення) на апеляційну скаргу від адвоката Романчук Олександра Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Представник потерпілої особи вважав, що доводи апеляційної скарги є такими, що не мають належного впливу на результати вирішення даної справи, зміст відомостей, що містяться в скарзі, є необгрунтованими та невідповідними обставинам справи та правовідносинам, що склалися між сторонами та стали передумовою виникнення конфлікту між ними, тобто, такими, що не підлягають оцінці та врахування апеляційним судом під час перегляду справи.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції потерпіла особа ОСОБА_2 та її представник Романчук О.А. заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили відмовити у її задоволенні.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис який міститься в матеріалах справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної, психологічної або матеріальної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Протокол підписаний особою, яка його склала, ОСОБА_1 , також йому було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з протоколу про адміністративне правопорушення ГП № 303350 від 31 травня 2023 року, з якого вбачається, що 31.05.2023 року приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: висловлювався у її сторону грубою нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 2).

Відповідно до термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 312064, вбачається, що цей припис винесений ОСОБА_1 строком на 10 діб -заборонено на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (а.с. 3).

Згідно форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, складеної працівником поліції Дідніної В.В., визначено постраждалою особою ОСОБА_2 , кривдником ОСОБА_1 , а також визначено виський рівень небезпеки (а.с. 4-5).

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 31.05.2023 року, яка адресована на ім`я начальника Деснянського УП ГУНП в м. Києві, вбачається, що ОСОБА_2 просила притягнути до адміністративної відповідальності її колишнього співмешканця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 31.05.2023 року о 19 год. 30 хв. вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме погрожував фізичною розправою, та висловлювався в її бік грубою та нецензурною лайкою (а.с. 6).

Відповідно до заяви Деснянського управління поліції ГУНП в м. Києві, яка зареєстрована ЄО № 21680 від 31.05.2023, вбачається, що 31.05.2023 року о 19 год. 29 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 31.05.2023 року о 19 год. 29 хв. за адресою: АДРЕСА_2 . 1 пов., 2 пар. протягом години у двері стукає невідомий чоловік, погрожує фізичною розправою, та ніби щось тримає у руках. Заявниця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 просила притягнути колишнього співмешканця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, який вчинив домашнє насильство. Даним фактом було проведено оцінку ризиків за результатами якої на ОСОБА_1 було складено протокол ГП 303350, терміновий заборонний припис АА312064 (а.с. 7).

Отже, вище вказані обставини свідчать про ознаки існування завдання шкоди, у виді домашнього насильства психологічного характеру, що полягало в умисних діях, а саме висловлювався у бік ОСОБА_2 грубою нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, а відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Позиція самого ОСОБА_1 та його захисника, яку вона висловила як в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді, розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено законних та достовірних доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, суд апеляційної відхиляє, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи, а саме терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 312064 від 31.05.2023 року (а.с. 3), формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства відповідно до якої ОСОБА_2 працівником поліції визнано постраждалою особою відповідно до обставин які мали місце 31.05.2023 року (а.с. 4), письмовою заявою ОСОБА_2 в якій просила притягнути ОСОБА_1 до адмінстративної відповідальності, оскільки останній вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме погрожував фізичною розправою та висловлювався в її бік грубою та нецензурною лайкою (ас 6), заявою яка зареєстрована в Деснянському управлінні поліції ГУНП в м. Києві за № 21680 від 31.05.2023 року (а.с. 7), відеозаписом на якому зображені фактичні події за участю ОСОБА_1 (а.с. 8, 16а, 17), аудіозаписом з яких вбачається, що ОСОБА_1 наполегливо та неодноразово дзвонить квартири потерпілої з вимогами спілкування

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували вчинення скаржником адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки при приїзді працівників поліції, такими доказами могли бути відео з камер поліцейських, натомість відео з нагрудної камери поліцейського не містить жодних доказів, також в матеріалах справи відсутні пояснення неупереджених свідків, якими могли стати сусіди, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.

В суді апеляційної інстанції переглянуто відеозапис, яким міститься в матеріалах справи (а.с. 8), та з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_2 вказувала на ОСОБА_1 , яка на особу, яка вчинила домашнє насильство відносно неї, які мали місце 31.05.2023 року та повідомляє працівникам поліції в яких формах та способах це відбувалось.

Також з даного відео вбачається, що при оформленні поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , останній не заперечує свої спроб щось з`ясувати у потерпілої, та в присутності поліцейських неодноразово намагається наблизитися до потерпілої проти її волі, постійно намагається спілкуватись з нею в емоційній формі, незважаючи на чітко озвучене потерпілою небажання з ним спілкуватися, про що ОСОБА_1 під час оформлення матеріалів було зауваження з боку поліцейських та вказано про недопустимість продовження ОСОБА_1 дій, на що останній не реагував.

Судом апеляційної інстанції також досліджено аудіозаписи подій 31.05.2023 року, які відбулись між ОСОБА_1 та потерпілою, які були надані до суду першої інстанції (а.с. 16 а, 17), з яких встановлено, що ОСОБА_1 перед викликом потерпілою наряду поліції переслідує її намагаючись потрапити до її квартири, незважаючи на чітко виражене небажання такого спілкування в будь-якій формі.

При цьому вбачається, що ОСОБА_1 весь час в грубій формі грюкає в двері квартири потерпілої, постійно їй телефонує, не дивлячись на те, що вона не відповідає на його дзвінки через своє небажання з ним спілкуватись про будь-що, погрожує відносно потерпілої фізичні заходи впливу на неї через її ігнорування його спроб спілкуватись.

Твердження представника скаржника про те, що працівниками поліції не залучено свідків, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі доводи не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, з урахуванням того, що наявність вини ОСОБА_1 підтверджується іншими доказами, які містяться в матеріалах справи та які були досліджені як в суді першої інстанції так і під час перегляду судом апеляційної інстанції. Між тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що особа, яка притягалась до відповідальності не був позбавлений права заявити клопотання про допит свідків, однак таким правом не скористався.

Посилання представника скаржника на Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 26.07.2021 року, якою було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173-2 КУпАП, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки не стосується обставин, які відбулись 31.05.2023 року та розглядались судом у даній справі.

Тому суд апеляційної інстанції вважає вищенаведені твердження безпідставними.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги захисника Черненко С.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а відтак підстав для її задоволення апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (170 грн), з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Деснянського районного суду міста Києва від 28 липня 2023 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга захисника Черненко С.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Черненко Софії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 28 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «13» вересня 2023 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко