ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/7755/21 Номер провадження 33/814/105/23Головуючий у 1-й інстанції Макаров В.О. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданніматеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м.Харковавід 03 грудня 2021 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 03 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 850,00 гривень на користь держави.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 гривень на користь держави.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 34000,00 гривень накористь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП за сукупністю правопорушень ОСОБА_1 остаточно призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 34000,00 гривень накористь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 гривень.

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 11 листопада 2021 року о 22 год.49 хв. по вул. Кибальчича, 21 в м. Харкові керуючи автомобілем ЗАЗ 968М, д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості, не впевнився в безпечності свого маневру при русі заднім ходом, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN Transporter, д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснював стоянку.

Після скоєння ДТП водій ОСОБА_1 з невідомих на те причин з місця пригоди зник. Внаслідок скоєного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.

Крім того, того ж дня, о 21 години 05 хвилин водій ОСОБА_1 після скоєння дорожньо-транспортної пригоди за його участі вживав алкогольний напій, а саме пиво «Оболонь».

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В обгрунтування апеляційної скарги вказував, що він визнає вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, з іншими інкримінованими йому правопорушеннями, а саме за ст.122-4 та ч.4 ст.130 КУпАП він не погоджується.

Вказував, що місце ДТП він залишив не з метою уникнути відповідальності, а будучи впевненим, що він з іншим учасником ДТП досяг взаєморозуміння щодо способу компенсації нанесених збитків.

Вважає, що в його діях відсутній умисел залишення місця ДТП.

Щодо притягнення його до відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП зазначав, що йому не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, свідки не залучались. Крім того в порушення вимог ст.266 КУпАП працівники поліції запропонували йому проїхати на місце ДТП.

Також вказував, що відеозаписи долучені до матеріалів прави, е можуть вважатись, як належний доказ, оскільки вони не є безперервними та складаються з частин.

Ураховуючи викладене, прохав постанову судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 03 грудня 2021 року скасувати в частині визнання його винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.. 122-4 та ч.4 ст.130 КУпАП та закрити провадження в цій частині на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення. В іншій частині постанову залишити без змін.

ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи судовою повісткою, крім того він повідомлявся про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України", при цьому у судове засідання не з`явився та не повідомив причин неявки.

Суд вважає, що вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, однак він не з`явився у судове засідання та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 . Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

У ст. 129 Конституції України, закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності.

Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги закону судом дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, за обставин наведених у постанові, підтверджується зібраними у справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.

При винесенні постанови судом було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, та змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечує вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ч. 4 ст.130 КУпАП. Однак, такі заперечення спростовані та не узгоджуються із встановленими в суді першої інстанції обставинами та не підтверджені при апеляційному перегляді.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно доЗакону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановленийПравилами дорожнього руху, затвердженимиПостановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п.1.1Правил дорожнього руху Українивони, відповідно доЗакону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух`встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цьогозакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.10.9ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Відповідно доп.12.1ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 2.10 є) Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язанийдо проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, в разі вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Тобто, відповідальність за цією статтею настає тільки в разі встановлення в рамках іншої адміністративної справи в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень підтверджується матеріалами справи, зокрема:протоколами про адміністративне правопорушення серії ААБ № 268347 від 11 листопада 2021 року, серії ААБ № 268348 від 11 листопада 2021 року та серії ААБ № 268349 від 11 листопада 2021 року, які були складені компетентною особою, їх зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, схемою ДТП, письмовими поясненнями водіїв, відеозаписами від 11 листопада 2021 року.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП повністю доведена зібраними та перевіреними у справі доказами, яким дана належна юридична оцінка, які узгоджуються між собою та у своєму взаємозв`язку і у своїй сукупності повністю доводять вину останнього.

Крім того, під час судового розгляду матеріалу у суді першої інстанції ОСОБА_1 у судовому засіданні визнав провину в скоєних правопорушеннях, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та підтвердив обставини як викладені в даних протоколах. Провину в скоєному правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, також визнав, пояснив, що після скоєного ДТП поїхав до гаражів та випив трохи пива, після чого підійшли працівники поліції та почали складати протоколи.

Невизнання вини ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду, суд сприймає як спосіб захисту, та спробу останнього уникнути відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо неналежності відеозаписів, як доказу, оскільки зафіксоване на відеозаписах узгоджується з матеріалами справи.

Таким чином підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а постанова місцевого суду є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що при розгляді даної справи судом першої інстанції повною мірою дотримано вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, правильно встановлено всі фактичні обставини справи та суд дійшов обґрунтованого висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 03 грудня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль