Провадження № 33/801/796/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Каленяк Р. А.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Виноградського А.П., потерпілої ОСОБА_2 та її представника адвоката Чернякової М.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 серпня 2023 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком п`ять діб. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн судового збору.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

У скарзі зазначає, що у протоколі не конкретизований спосіб вчинення правопорушення, не зазначено, які саме дії були вчиненні нею, форму вини, мотив і мету вчинення правопорушення, не вказані наслідки, які були чи могли бути спричинені правопорушенням, що позбавляє реальної можливості надати належну, об`єктиву та правомірну оцінку. Також не конкретизовано у чому і яким чином мала бути виявлена значна перевага доньки ОСОБА_1 над своєю матір`ю ОСОБА_2 .. Судом залишено поза увагою ту обставину, що ОСОБА_2 уже було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і в цих справах ОСОБА_1 є потерпілою. Саме ОСОБА_1 викликала поліцію, що суд не взяв до уваги. Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що саме ОСОБА_2 розпочала конфлікт. Вважає, що події, які мали місце 29.07.2023 не виходять за межі конфліктних відносин між донькою та матір`ю, не містять ознак домашнього насильства, не вказують на їх навмисний характер та наявність наміру, спрямованого на заподіяння шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 ..

Також ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просила викликати та повторно допитати свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак, захисник в судовому засіданні відмовився від вказаного клопотання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які беруть участь у проваджені в справі про адміністративне правопорушення апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції за результатами розгляду справи дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, доведена матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію, поясненнями.

Однак, всупереч вказаним вище вимогам закону судом не в повному обсязі були з`ясовані та перевірені всі обставини справи, у зв`язку з чим оскаржувана постанова не може бути визнана законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №145210, 29 липня 2023 року близько 18 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного (словесно ображала, погрожувала) характеру відносно матері ОСОБА_2 , чим могла завдати шкоду її здоров`ю.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони даного правопорушення є діяння (будь-які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, в тому числі погрози та образи), його шкідливі наслідки (шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, яка була або могла бути завдана) та причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч. 1 ст. 1 цього Закону).

З аналізу наведених вище норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Отже, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого, або ж за наявності реальної можливості завдання такої шкоди.

Вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією), що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 була заява її матері ОСОБА_2 ..

Так, у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 29 липня 2023 року вказано, що ОСОБА_2 просила прийняти міри до її доньки ОСОБА_1 , яка 29 липня 2023 року близько 18 год. 30 хв. вчинила відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме словесно ображала та погрожувала.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 ..

Пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо подій, які мали місце 29 липня 2023 року, матеріали справи не містять.

У суді першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що 29 липня 2023 року ввечері мати повернулася з роботи додому та почала кричати, виражатися нецензурно через те, що в квартирі не було прибрано. В цей час ОСОБА_1 говорила по телефону з батьком, який чув хто розпочав скандал, після цього вона викликала працівників поліції, які склали протокол.

Також в суді першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_3 , який є колишнім чоловіком ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_1 , а також ОСОБА_5 , яка є дочкою ОСОБА_2 та сестрою ОСОБА_1 ..

Так, ОСОБА_3 суду пояснив, що між колишньою дружиною та дочкою ОСОБА_6 склалися неприязні відносини і у них постійно виникають конфлікти та сварки. 29 липня 2023 року свідок розмовляв з дочкою ОСОБА_1 по телефону та чув, як дружина сварилася на дітей через те, що не прибрано в квартирі. Свідок не чув, щоб дочка бігла за матір`ю з ножом, вона на таке не спроможна. Вважає, що конфлікт спровокувала дружина.

ОСОБА_5 суду пояснила, що 29 липня 2023 року воно разом з сестрою були дома, мати ОСОБА_2 , повернувшись з роботи, почала сваритися з ними через те, що не прибрано в квартирі. Мати та сестра сварилися між собою, виражалися нецензурно, ображали одна одну. Потім мати вибігла з квартири, сестра побігла за нею. Вона з сестрою часто не встигають прибрати в квартирі до приходу матері з роботи, тому постійно скандали, не може пояснити чому у матері з ОСОБА_6 постійні сварки.

Із описаного вище вбачається, що між ОСОБА_1 та її матір`ю ОСОБА_2 виник соціально-побутовий конфлікт, в якому останні разом приймали участь.

З апеляційної скарги встановлено, що протокол було складено на обох учасників конфлікту.

Факт написання ОСОБА_2 заяви про вчинення правопорушення автоматично не утворює склад правопорушення у виді домашнього насильства психологічного характеру.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткненням протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Самі по собі погані стосунки між матір`ю та дочкою, наявність між ними словесного конфлікту не є безспірним доказом вчинення домашнього насильства.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того факту, що під час конфлікту ОСОБА_1 діяла з умислом спричинити ОСОБА_2 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак завдати шкоди їх психічному здоров`ю.

Проаналізувавши наявні у справі докази апеляційний суд вважає, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства, тобто умисного вчинення діянь психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення даного адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції, вважаючи доведеним наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в оскаржувані постанові не зазначив які саме дії ОСОБА_1 свідчать про вчинення нею домашнього насильства психологічного характеру, в чому саме вони полягають та не з`ясував чи могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 серпня 2023 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало