Справа № 354/725/23
Провадження № 33/4808/487/23
Категорія ст.186 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Остап`юк М. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника адвоката Олексюка Л.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Марчака Ю.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.186 КУпАП України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн., а також стягнуто судовий збір

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 10.05.2023 приблизно о 19 год. 35 хв. ОСОБА_1 без дозволу власника земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером №:09:005:0302, яка належить ОСОБА_2 , самовільно вигрузив лісовоз дров породи бука, чим вчинив самоуправство, яким не завдано істотної шкоди громадянам.

Не погодившись з вказаним рішенням суду адвокат Марчак Ю.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій із ухваленим рішення не погоджується. Оскаржувану постанову суду вважає незаконною та необґрунтованою. Вважає, що судом було неправильно застосовано норми матеріального права та грубо порушено право на захист ОСОБА_1 .

Зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.186 КУпАП, оскільки в останнього не було умислу на вчинення даного правопорушення.

Вважає, що суд при розгляді справи не в повній мірі дотримався вимог закону, не повно з`ясував обставини справи, а тому прийняв передчасне незаконне та необґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Вказує на те, що судом порушено право ОСОБА_1 на правову допомогу під час розгляду справи по суті. Наголошує, що 30.05.2023 року ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій вказав про намір скористатись правовою допомогою адвоката і просив відкласти розгляд справи призначений на 31.05.2023 року на інший день для надання йому можливості скористатися правовими послугами. Подану заяву суд залишив без уваги, розгляд справи не відклав та не з`ясував чи ознайомлений ОСОБА_1 із протоколом про адміністративне правопорушення, враховуючи те, що в протоколі міститься відмітка про відмову останнього від ознайомлення зі змістом протоколу.

Апелянт також наголошує, що невручення ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення є істотним порушенням прав ОСОБА_1 зазначає, що матеріали справи не містять даних того, що копію протоколу ОСОБА_1 було направлено поштою, що свідчить про те, що ОСОБА_1 фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, що є процесуальною перешкодою для його притягнення до відповідальності.

Щодо обставин справи адвокат наголошує, що судом не звернуто уваги на те, що лісовоз дров було вигружено біля господарської споруди за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності і якою останній користується понад 40 років. Зазначає, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку і господарських споруд, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.2017 року, зареєстрованого в реєстрі №22, яке набуте ним в порядку спадкування після смерті дружини.

Згідно даних по господарського обліку за будинковолодінням ОСОБА_1 за даною адресою є земельна ділянка площею 0.10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також 0.34 га для ведення особистого селянського господарства і відповідно до діючого законодавства він, як власник житлового будинку, має право приватизувати земельну ділянку, яка закріплена за його будинковолодінням.

17.02.2023 року після смерті матері його дружини ОСОБА_3 , йому стало відомо, що рішенням Яремчанської міської ради від 20.04.1994 року №51 було затверджено проекти із землеустрою та передано у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0.10 га (кадастровий номер :09:005:0192 в АДРЕСА_1 , та земельну ділянку 0.34 га (кадастровий номер :09:005:0192 за цією ж адресою. Про те, що ОСОБА_3 була власником даних земельних ділянок йому і його дружині не було відомо.

Неправомірні дії ОСОБА_3 щодо приватизації даних земельних ділянок призвели до того, що вона подарувала земельну ділянку площею 0.34 га синові ОСОБА_4 , який в подальшому поділив земельну ділянку площею 0.34 га кадастровий номер :09:005:0192 за адресою АДРЕСА_1 на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :09:005:0302 та :09:005:0303 і продав новостворені земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_2 .

Отримавши відомість про власність на земельні ділянки ОСОБА_3 . ОСОБА_1 з`ясував, що його будинковолодіння за адресою по АДРЕСА_1 знаходиться на земельній ділянці власником якої є інша особа і він позбавлений права приватизації земельної ділянки 0.10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельної ділянки площею 0.34 га для ведення особистого господарства. Через одноосібну приватизацію землі ОСОБА_3 . ОСОБА_1 не може отримати у власність земельну ділянку, що закріплена за його будинковолодінням. Вважає, що приватизація ділянок 0.10 га та 0.34 га мала здійснюватись на власника будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а не на ОСОБА_3 .

Апелянт стверджує, що на даний час сім`я ОСОБА_2 здійснює перешкоди в користуванні його будинковолодінням та земельною ділянкою і з липня 2022 року в провадженні Яремчанського міського суду знаходиться справа про визнання незаконними та скасування рішення Яремчанської міської ради від 20.04.1991 року №51 в частині затвердження проектів землеустрою та передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки 0.10 га. та інші позовні вимоги щодо зазначених земельних ділянок.

Щодо обставин даної справи сторона захисту зазначив, що ОСОБА_1 дійсно біля своєї господарської споруди вигрузив дрова, оскільки іншого місця для вигризки дров у нього не було, оскільки ОСОБА_2 по його подвір`ї проклали огорожу таким чином, що відділили його господарські споруди від його житлового будинку і останні опинилися на території подвір`я сім`ї ОСОБА_2 та встановлення огорожі мотивували тим, що так проходять межі їх земельних ділянок які їм показав ОСОБА_4 .

Стверджує, що коли ОСОБА_7 та ОСОБА_2 купляли земельні ділянки в ОСОБА_4 , вони бачили, що фактично купляють земельні ділянки, на яких розміщені господарські споруди, що не належать ОСОБА_4 і відносяться до житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Наголошує, що через побудову металевої огорожі через подвір`я ОСОБА_1 , в останнього немає можливості без завдання шкоди своєму подвір`ї розвантажити дрова біля його господарської споруди.

Сторона захисту звертає увагу на те, що на наступний день ОСОБА_1 поскладав дрова до господарської споруди.

Апелянт наголошує, що на час розгляду справи та ухвалення судового рішення у справі були відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій були розвантажені дрова, як і відсутні відповідні документи на будинковолодіння та господарські споруди.

Крім того, наголошує, що суд не надав належної оцінки тій обставині, що до поліції звернулися не власники земельних ділянок, а їх батько без належних на то повноважень. В матеріалах справи також відсутні пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_2 з приводу даної події, тому не зрозуміло чи підтримують вони дії та заяву батька.

Сторона захисту наголошує, що копію протоколу ОСОБА_1 не отримував та відповідна копія не була надіслана засобами поштового зв`язку, що свідчить про порушення права ОСОБА_1 на захист, йому не було пред`явлено обвинувачення яке йому ставилось в провину.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тому просить постанову суду скасувати та провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. При цьому апелянтом до апеляційної скарги долучено копії доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги.

До початку розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 подав клопотання, в якому просив слухання справи призначене в апеляційному суді проводити за його відсутності, винним себе не визнає, доводи апеляційної скарги підтримує в повному обсязі та просив розгляд справи проводити за участі його захисника адвоката Олексюка Л.В., з яким останній уклав договір про надання правової допомоги.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції захисник адвокат Олексюк Л.В. просив розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , оскільки останній повністю довіряє йому захист своїх інтересів в суді і не бажає приймати участь у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність підсудного під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з чим участь цієї особи в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 знає про наявність відповідного провадження в суді апеляційної інстанції, повідомлявся про розгляд апеляційної скарги в установленому законом порядку, повідомив про небажання приймати участь у судовому засіданні, враховуючи що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою під час розгляду справи в апеляційній інстанції, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

Адвокат Олексюк Л.В. повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень.

Так, в судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Олексюк Л.В.. повністю підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження, оскільки вважає, що суд першої інстанції були допущені істотні процесуальні порушення, а також розгляд справи проведено поверхнево без з`ясування обставин справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до доводів, які наведені в апеляційній скарзі, сторона захисту оспорює правильність встановлених судом фактичних обставин вчиненого правопорушення та вважає, що висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є передчасним.

В апеляційній скарзі, яку повністю підтримав його захисник адвокат Олексюк Л.В., особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі , чим порушив його право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи наведене, перевіряючи доводи апеляційної скарги про безпідставний розгляд справи судом першої інстанції без участі ОСОБА_1 , апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , оскільки в судове засідання ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату та час судового засідання згідно вимог закону, в тому числі розміщенням судової повістки на сайті судової влади України, не з`явився.

Суд першої інстанції вказав на те, що на час розгляду справи ОСОБА_1 причини неявки суду не повідомив, своїм правом на подачу суду письмових пояснень, заперечень не скористався. Крім того, дата судового засідання відображалась на веб-сайті Яремчанського міського суду Івано-Франківської області у рубриці: «Список справ, призначених до розгляду».

Суд вважав, що за таких обставин, у зв`язку із відсутністю підтверджуючих доказів про поважність неявки до суду, а також зважаючи на обмеженість строків розгляду справ про адміністративні правопорушення та враховуючи положення статті 268 КУпАП, які не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 186 КУпАП, без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності ОСОБА_1 на основі наявних у матеріалах справи доказів.

З матеріалів справи вбачається, що матеріали справи поступили на розгляд до Яремчанського міського суду щодо ОСОБА_1 19.05.2023 року(а.с.13), розгляд якої судом було призначено на 31.05.2023 року (а.с.15). Судом 30.05.2023 року зареєстровано заяву ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи призначений на 31.05.2023 року та надання можливості скористатись правовою допомогою адвоката (а.с.14).

Однак, суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та у відповідності до вимог ст.268 КУпАП розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

В той же час, наявність вищевказаної норми закону свідчить про те, що законодавець вважає що вказаний строк достатній для того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності змогла належним чином реалізувати своє право на участь у судовому засіданні та організувати ефективний захист своїх інтересів у суді.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності може заявляти клопотання перед судом про відкладення розгляду справи, якщо існують поважні причини, які не дозволяють їй приймати участь у судовому засіданні. Однак, наявність вказаних причин повинна бути належним чином підтверджена особою, яка заявляє відповідне клопотання про відкладення розгляду справи.

Зокрема, зі змісту ордеру, який було надано захисником адвокатом Марчак Ю.І. щодо підтвердження своїх повноважень ля участі в розгляді справи в Яремчанському міському суді Івано-Франківської області вбачається, що вказаний ордер виданий на підставі договору про надання правової допомоги 1/14-02-22 від 14.02.2022 року.

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що встановлення законодавцем скорочених строків щодо накладення адміністративного стягнення провокує осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності на зловживання своїми процесуальним правами з сметою безпідставного відкладення розгляду провадження.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не порушував права ОСОБА_1 , на організацію ефективного захисту його інтересів і не може бути правовою підставою для скасування судового рішення.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що в суді апеляційної інстанції були повністю відновлені права ОСОБА_1 на участь у судовому засіданні та отримання ним правової допомоги.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Зокрема, ЄСПЛ неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що правова певність передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.( «Науменко проти України» )

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 та його захисник адвокат адвоката Олексюк Л.В посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, прийшов до обґрунтованого висновку, про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 186 КпАП України.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що сукупність досліджених судом доказів повністю підтверджує вину ОСОБА_1 у вчинені правопорушення.

Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується даними, які містить протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №063286 від 15.05.2023, зі змісту якого вбачається самовільне розвантаження дров лісовозом (а.с.1), рапорт слідчого ВП №1 (м.Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 10.05.2023, де зазначено, що ОСОБА_8 разом із дружиною розвантажили на земельну ділянку дрова без дозволу власника (а.с. 2), заява ОСОБА_9 від 10.05.2023 (а.с. 3), пояснення ОСОБА_9 від 10.05.2023 (а.с. 4), пояснення ОСОБА_1 від 10.05.2023 (а.с. 5), пояснення ОСОБА_6 від 10.05.2023 (а.с. 5).

За таких обставин суд вважав доведеним те, що ОСОБА_1 самовільно розвантажив лісовоз дров без дозволу заявника, чим вчинив адмінправопорушення, передбачене ст. 186 КУпАП.

Зі змісту доводів сторони захисту в апеляційній скарзі вбачається, що суд першої інстанції, допускаючи поверхове ставлення до розгляду справи, прийшов до неправильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.186 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи є неспроможними, оскільки сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом доводить, що ОСОБА_10 самовільно вигрузив лісовоз дров без дозволу власника землі.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №063286 від 15.05.2023 року слідує, що 10.05.2023 року приблизно о 19 год 35 хв ОСОБА_1 без дозволу власника земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером №:09:005:0302, яка належить ОСОБА_2 , самовільно вигрузили лісовоз дров породи бука, чим вчинив самоуправство, яким не завдано істотної шкоди громадянам. Своїми діями ОСОБА_11 вчинив правопорушення, передбачене ст.186 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою

ОСОБА_1 було роз`яснені її права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в суді м. Яремче.

При цьому, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення в присутності понятих.

В протоколі вказані дані понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Зазначено, що у ОСОБА_1 нічого не вилучалось, до протоколу додаються матеріали справи.

У вказаному протоколі також містяться дані про те, що ОСОБА_1 відмовився від отримання копії протоколу.

Апеляційний суд вважає, що вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зокрема, зі змісту рішення Європейського суду по справі «Ґалстян проти Вірменії» вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, який містить обвинувачення та є головним доказом по справі, повинен мати відомості про точний час, коли цей документ був пред`явлений особі, яка притягається до відповідальності та чи мала вона достатній час на ознайомлення з ним.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП обов`язок вручити протокол про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності покладається на відповідний орган, який складав протокол.

Так, обов`язок повідомити обвинуваченого повністю покладається на сторону обвинувачення, і він не може бути дотриманий у пасивний спосіб, створюючи інформацію і не повідомляючи про це сторону захисту (Матоцці проти Італії, Чічліан і Єкіндюєн проти Франції)

Апеляційний суд звертає увагу на те, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та вручення протоколу про адміністративне правопорушення належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

У разі неможливості вручення копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності безпосередньо особі, яка притягається до адміністративної відповідальності з поважних причин, відповідна посадова особи або компетентний орган повинні рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення та з описом вкладення направляються особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення за фактичним місцем її проживання.

Факт навмисної відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення повинен бути доведений органом( посадовою особою), який складав протокол.

Зокрема, якщо недотримання обов`язку повідомити у встановленому законом порядку про обвинувачення, трапилось з вини обвинуваченого, то він не може стверджувати про порушення прав сторони захисту (Ердоган проти Туреччини, Камбел і Фелл проти Сполученого Королівства)

Приймаючи до уваги недосконалість існуючого КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності, апеляційний суд вважає, що при виконанні вимог щодо обов`язку вручити копію постанови про адміністративне правопорушення необхідно забезпечити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності реальну можливість ознайомитися зі змістом висунутого обвинувачення з метою організації ефективного захисту своїх інтересів.

Апеляційний суд, враховуючи обставини за яких було складено протокол про адміністративне правопорушення та приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 був обізнаний про зміст висунутого проти нього обвинувачення, наявність права на правову допомогу адвоката і мав можливість організувати ефективний захист своїх інтересів в суді.

Сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.186 КУпАП була забезпечена реальна можливість ознайомитися зі змістом висунутого обвинувачення з метою організації ефективного захисту своїх інтересів.

Апеляційний суд приймає до уваги, що як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення так і в суді першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 не надав змістовних пояснень стосовно обставин вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.186 КУпАП, хоча існуюча ситуація вимагала від нього таких пояснень.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту доводів апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує факт вчинення правопорушення та повністю визнає, що розвантажив дрова на земельній ділянці без згоди власника, оскільки діяв в умовах крайньої необхідності і не мав технічної можливості розвантажити дрова на своїй земельній ділянці.

Відповідно до рапорту слідчого ВП №1 (м.Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 10.05.2023, на лінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_9 про те, що в нього виникла сварка із сусідами через те, що вони скинули дрова на територію заявника. На місці виїзду було встановлено, що ОСОБА_8 разом із дружиною вигрузили на земельну ділянку дрова без дозволу власника(а.с. 2). Зазначено про те, що були опитані сторони конфлікту.

Апеляційний суд приймає до уваги, що вказаний рапорт за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність та обґрунтованість дій поліцейських під час встановлення обставин події.

В матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_9 , в якій він просив прийняти міри правового характеру до ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_14 , які 10.05.2023 року ви грузили на його земельну ділянку лісовоз дров без його відома та дозволу. Зазначено, що на зауваження ОСОБА_1 погрожував йому фізичною розправою. Заяву останній написав власноручно, в якій розписався (а.с.3)

Додано і копію заяви ОСОБА_9 від 10.05.2023 року про те, що згідно договору купівлі-продажу від 23.11.2021 року сину ОСОБА_2 належить дана земельна ділянка в АДРЕСА_1 , яка була придбана у ОСОБА_4 10.05.2023 року сусіди по земельній ділянці на його земельну ділянку вигрузили лісовоз дров без його дозволу, у зв`язку із чим виникла сварка (а.с.4).

У відповідності до копії заяви доданої до матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно до ст..63 Конституції України відмовився надати пояснення (а.с.5).

ОСОБА_6 надала пояснення, копія яких долучено до матеріалів справи (а.с.6), в яких вона зазначила, що на даний час тривають судові засідання з приводу земельних ділянок неподалік їхнього будинку, власниками яких на даний час являється ОСОБА_15 і вказані земельні ділянки перебувають під арештом. 10.05.2023 року вона перебувала на місці події і її проживання. Зазначила про погрози в її сторону з боку сусідів ОСОБА_15 .

Долучено до матеріалів справи фотокопію витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.11.2021 року індексний номер витягу 286323868 відповідно до якого ОСОБА_2 має на праві власності земельну ділянку за кадастровим номером :09:005:0302 (а.с.7), до якого додано фотокопію кадастрового плану земельної ділянки (а.с.8).

Також додано фотокопію договору купівлі-продажу даної земельної ділянки від 23.11.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_4 продав земельне ділянку за кадастровим номером :09:005:0302 ОСОБА_2 (а.с.9).

Додано копії фотосвітлин, на яких зафіксовано наявність дров на земельній ділянці (а.с.10).

Апеляційний суд приймає до уваги, що апелянтом при подачі апеляційної скарги долучено ряд документів, які підтверджують про наявний спір в суді з приводу земельної ділянки, на яку ОСОБА_1 самовільно та без дозволу власника землі ОСОБА_2 , вигрузив лісовоз дров.

Вищевказані документи( копії позовної заяви, будинкової книги, свідоцтва про смерть, заповіту, витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі та інші) підтверджують наявність відповідного цивільного спору щодо права власності на земельну ділянку та свідчать про те, що ОСОБА_1 достеменно відомо встановлений законом порядок отримання права на користування земельною ділянкою.

Статтею 186 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за самоуправство, тобто самовільне, всупереч встановленому законом порядку, здійснення свого дійсного або гаданого права, що не завдало істотної шкоди громадянам або державним чи громадським організаціям.

Як вбачається з копії письмової заяви ОСОБА_9 від 10.05.2023 року адресованої начальнику ВП №1 м. Яремче Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, заявник звернувся із заявою про те, що 10.05.2023 року близько 19.35 год. ОСОБА_1 та його дружина визрузили на його земельну ділянку лісовоз дров без його відома та дозволу. На зауваження ОСОБА_1 не реагував та погрожував йому фізичною розправою (а.с.3).

Дана заява та виклик на лінію 102 ОСОБА_9 щодо зазначених обставин події призвели до прийняття рішення працівником поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст..186 КК України за самовільне, всупереч встановленому законом порядку, здійснення свого дійсного або гаданого права, що не завдало істотної шкоди громадянам або державним чи громадським організаціям.

Під час обстеження земельної ділянки, що розташована біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та зафіксовано факт самовільного вигрузу дров без дозволу власника земельної ділянки всупереч встановленому законом порядку, здійснення свого дійсного або гаданого права, що не завдало істотної шкоди громадянам або державним чи громадським організаціям (а.с.10).

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано вважав доведеним, що ОСОБА_1 самовільно вигрузив лісовоз дров без дозволу заявника, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 186 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 не діяв в стані крайньої необхідності, оскільки відсутні дані, які свідчать про те, що його дії були спрямовані на усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала його інтересам або інтересам інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта стосовного незаконності ухвалення судового рішення щодо ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення.

Обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

З огляду на зазначене, суд на підставі статтей 23, 33 КУпАП при призначенні покарання врахував характер вчиненого правопорушення, відомості про особу правопорушника та призначено стягнення у мінімальних розмірах, передбачених законом.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення стягнення у межах санкції статті 186 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Апеляційний суд вважає вищевказані доводи апеляційної скарги безпідставними, оскільки вони не засновані на законі.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Марчака Ю.І. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ст.186 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв