Справа № 488/2845/23
Провадження № 3/488/979/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2023 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м.Миколаєва Торжинська Т.В., при секретарі Коваль О.А., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Гармаша М.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1

- до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ААД №416534, 30 липня 2023 року о 16-40 годині в м.Миколаєві, Корабельний район, в районі будинку № 558 по пр. Богоявленському, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом opel vectra, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, почервоніння обличчя. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Алкотестер Драгер, на що водій погодився, та результат тесту склав 0.36 проміле.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу додано: відеозапис з нагрудної камери поліцейського, роздруківку тестування на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою спеціального технічного приладу алкотестеру Драгер, № 558, акт огляду на стан сп`яніння, направлення на огляд водія, довідка УПП щодо отримання посвідчення водія.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 своєї вини не визнав. Пояснив, що 29.07.2023 року ще в обідній час вжив горілку у зв`язку зі святкуванням професійного свята його дружини. Наступного дня після обіду керував транспортним засобом, почував себе добре, після вжитого спиртного пройшла майже доба, тому вважав себе тверезим. Щодо обставин складання протоколу повідомив, що працівник поліції не повідомив йому ознаки сп`яніння, після проходження огляду на місці зупинки йому повідомили про перебування у стані сп`яніння з чим він не був згоден, однак працівники поліції, хоча і запитали чи бажає він проїхати до лікарні, але після намагання ним довідатись порядок проходження огляду у лікарні, фактично запевнили його у безрезультатності для нього проходження медичного огляду, який нібито проводиться з використанням аналогічного технічного обладнання та матиме такий самій результат, більш того посилались на наявність результатів алкотестеру та не пояснили, що проходження огляду у медичній установі є його єдиною можливістю спростувати результати технічного приладу, застосованого працівником поліції.

Захисник Гармаш М.Ю. просив провадження у даній справі закрити, пославшись на відсутність належних та допустимих доказів.

Дослідивши зміст наданих письмових доказів, вислухавши пояснення ОСОБА_1 ,позицію захисника Гармаш М.Ю., з якою суд погоджується, з огляду на таке.

Процедура огляду водія на стан сп`яніння та направлення для проходження такого огляду визначена положеннями ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (Далі - Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року (Далі Інструкція).

Аналіз вказаних норм свідчить, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за даною категорією справ (ст.130 КУпАП) може мати місце лише у разі дотримання порядку такого огляду, що також слідує і з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП. Дотримання такого порядку має бути підтверджено сукупністю відповідних доказів, зокрема направленням на проходження відповідного огляду із зазначенням ознак сп`яніння, що підтверджують обгрунтованість такої вимоги, відеофіксацією огляду водія чи відмови від такого огляду, а у разі відсутності технічної можливості здійснення такої відеофіксації, із залученням свідків. При цьому такі докази мають відповідати вимогам належності та допустимості доказів.

Так, відповідно до п.2 розділу І Інструкції та п. 2 вищевказаного Порядку, огляду на стан сп`яніння, підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаки алкогольного сп`яніння наведені у п. 3 розділу І вказаної Інструкції.

Згідно Розділу ІІ вказаної Інструкції, у разі наявності ознак алкогольного сп`яніння, водію має бути запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, що проводиться поліцейським за допомогою спеціального технічного пристрою, а у разі незгоди з результатами такого огляду у закладі охорони здоров`я.

Надаючи оцінку доказам, зібраним працівниками патрульної поліції, суд знаходить слушними доводи захисника щодо їх недопустимості, за такого.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення (ст. 256) є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

В той же час, в порушення вказаних вимог, зміст протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не відповідає диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, має взаємовиключні твердження, зокрема керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та результати огляду на стан сп`яніння, без вказівки на керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що фактично є порушенням права особи на захист, адже особа не розуміє від якого обвинувачення має захищатись.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011[2] зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Виходячи з наведеного, а також положень ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як і з нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

При цьому, Європейський суд висловив категоричну позицію щодо неможливості усунення недоліків протоколу судом, зазначивши останнє порушенням рівності учасників процесу. Так, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з наведеного, при розгляді справи, суд обмежений лише тими обставинами, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та не може перебирати на себе функції обвинувачення та вчиняти процесуальні дії, обов`язок щодо яких покладено Законом на відповідну уповноважену особу, яка висуває обвинувачення та складає протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до приписів ч.2 ст.266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Доданий до протоколу віде- аудіозапис виконано у такий спосіб, що не надає можливості ідентифікувати особу, яка проходить огляд, не здійснено від початку дій, що стали підставами для складання вищевказаного протоколу, зокрема відсутній запис, який свідчить, що огляд проводиться саме відносно водія, підстави вимог для проходження огляду, якість запису не надає можливості в повній мірі відтворити обставини подій, звук частково відображає зміст розмови.

За такого, вказаний відеозапис, який не фіксує всі події від початку обставин, що стали підставою для складання вищевказаного протоколу, не має запису щодо зупинки водія, чи інших доказів керування особою транспортним засобом, а також враховуючи якість запису, який здійснено у спосіб, що не надає можливості ідентифікувати осіб, зафіксованих на відеозапису, не відповідає вимогам п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВСУ 18.12.2018 р. №1026, та ч.2 ст.266 КУпАП, а отже не може бути прийнятий судом до уваги як допустимий доказ на доведеність вини особи.

Свідки у справі не залучались.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведений із порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Окрім того, як встановлено в ході розгляду справи з пояснень ОСОБА_1 , та що підтверджується змістом аудіо-, відеозапису, доданого до протоколу, останній не погоджувався з результатом проведеного відносно нього огляду на місці зупинки та намагався з`ясувати порядок огляду у медичному закладі, однак працівники поліції не роз`яснили йому, що саме такий огляд є можливістю спростувати результати проведеного поліцейським огляду, та фактично запевнили його у відсутності позитивних результатів для особи з проведенням огляду у медичній установі, тобто вдались до активних дій, спрямованих на схилення особи до відмови від проходження огляду у медичній установі, що за критеріями ЄСПЛ свідчить про провокативність дій.

Враховуючи вище наведене, суду не надано належних та допустимих доказів, які б доводили подію та наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП, а тому необхідним провадження у вказаній справі закрити відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст.251, 252, 254, 256, 247, 266, 283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.В. Торжинська