КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А
Справа № 133/1993/22
провадження № 3/133/188/23
Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухова Н.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу адміністративної практики Управління Патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України
про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав; пояснив, що він перебував в автомобілі, однак транспортним засобом не керував, а тому й не було необхідності у проходженні медичного освідування на став встановлення стану сп`яніння. Вважає, що відносно нього безпідставно склали протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому просить закрити справу за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Дем`янюк В.Б. в судовому засіданні підтвердив доводи свого підзахисного, та наполягав на закритті справи з підстав відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що в день зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, йог брат ОСОБА_1 попросив, щоб він завіз їх із друзями на заправку випити кави. Він погодився і вони поїхали. Потім він по своїх потребах залишив автомобіль і пішов в посадку. Повертаючись він побачив як під`їхали працівники поліції до автомобіля. В той час він не захотів виходити до працівників поліції, та вважав, що оскільки водія на місці нема, то поліція з`ясує і поїде. Після того як пройшло приблизно 10 хв, він все ж таки вирішив підійти до автомобіля і побачив, як працівники поліції складають протокол на брата, який заперечував факт керування ним автомобілем. Тоді він сказав працівникам поліції, що автомобілем керував саме він, а ОСОБА_1 та інші особи, які були в автомобілі пасажири. Однак працівники поліції на його пояснення не реагували, та сказали. Що якщо вони не погоджуються і протоколом, то мають право оскаржити це в суді.
Свідок ОСОБА_3 вказав, що він був пасажиром автомобіля і разом з ОСОБА_4 сидів на передньому пасажирському сидінні. За кермом автомобіля був ОСОБА_5 . Працівники поліції під`їхали до автомобіля, коли той був припаркований на узбіччі, і водія у ньому не було. Він та ОСОБА_6 у такий момент сиділи на передньому пасажирському сидінні.
Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, а також пояснення свідка, прийшов до наступних висновків.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, звернуто увагу суддів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Відповідно до частини першої статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Адміністративне правопорушення повинно містити наступні елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єктивну сторону та суб`єкта адміністративного правопорушення.
Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення утворюють такі ознаки: вина, мотив та мета. При цьому обов`язкового значення для складу правопорушення має лише вина.
Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Так, до матеріалів справи в якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП надано протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №266872 від 05.09.2022; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.09.2022; рапорт інспектора взводу №1 роти №2 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП від 05.09.2022; диск з відеозаписом з нагрудної боді камери.
На відеозаписах з камери працівника патрульної поліції, переглянутими під час судового засідання, фіксування подій починається з того, що працівниками поліції відкриваються двері водійського сидіння, проте з відео не можливо встановити, чи був в той момент на місці водія ОСОБА_1 , чи інша особа, та чи взагалі за кермом перебувала будь-яка особа. При цьому, двигун автомобіля не працює. Таким чином факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не доведено матеріалами справи.
Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , вказав на те, що автомобіль стояв на узбіччі припаркований, та перед цим саме він керував даним транспортним засобом.
Отже, доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_7 до матеріалів справи не додано. Посилання ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом, матеріали справи не спростовують.
Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього додатки не можуть бути достатніми доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно положень ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини » (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Крім цього, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 20.09.2016 року «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставина щодо керування ОСОБА_1 автомобілем, про що зазначено у протоколі серії ДПР18 №226872 від 05.09.2022, не підтверджено наявними у справі доказами, а отже - такий протокол не може бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 247 п.1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи те, що провадження в справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий збір стягненню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 7, 23, 33-35, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 221, 247, 251, 252, 266, 283, 284, 285 КУпАП,
Закрити справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

20.03.23