ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6844/23 Номер провадження 33/814/1577/23Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Галушко А.О.

Захисника адвоката Козаченко Т.Т.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08 серпня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08 серпня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення:

за ст. 122-4 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.,

за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно визначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 25.07.2023, о 16:38 год. в м. Полтаві по вул. Київське шосе, 50, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «MAN TGX 26.440», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Pacton TXL 339», д.н.з. НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху та під час перестроювання, в порушення п. 10.1. та п. 10.3 ПДР України, не переконався у безпеці маневру, не надав дорогу та скоїв зіткнення з автомобілем «Peugeot 301» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобіль «Peugeot 301» відкинуло на відбійник. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Будучи причетним до ДТП, водій ОСОБА_1 , в порушення п. 2.10. ПДР України, покинув місце пригоди, за що передбачена відповідальність за ст.ст. 122-4 та 124 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову в частині притягнення його до відповідальності за ст. 122-4 КУпАП та закрити провадження в цій частині в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зокрема вказує, що він як водій не помітив інший транспортерний засіб, який рухався в попутному з ним напрямку, оскільки останній перебував в так званій «сліпій зоні», що унеможливило його своєчасне розпізнання.

Вказує, що згідно проведеного експертного дослідження, легковий автомобіль перебував в сліпій зоні, він взагалі не відчув зіткнення з ним та продовжував свій рух до пункту службового призначення, навіть не здогадуючись, що став учасником ДТП.

Наполягає на тому, що в його діях відсутні суб`єктивні сторони адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП такі як винна поведінка у формі прямого чи непрямого умислу, з огляду на те, що він не знав про скоєння дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої зіткнувся з іншим транспортним засобом.

Враховуючи, що постанова суду оскаржується правопорушником лише в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, у апеляційного суду відсутні підстави для перегляду судового рішення в іншій частині.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши думку учасників справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами в даній справі є:

протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №045459 від 25.07.2023 за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 ,

схема місця ДТП,

пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_2 .

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення за ст. 124 КУпАП та не заперечуються ОСОБА_1 .

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитися з висновком місцевого суду щодо доведеності вини водія ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адмінправопорушення за ст. 122-4 КУпАП, суд дійшов висновку, що його вина доводиться протоколом ААД №433776, поясненнями іншого учасника ДТП, висновком експерта, оскільки вчинивши дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_1 не зупинився та залишив місце пригоди.

Між тим, такий висновок є передчасним.

Так, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Відповідно до п. 2.10а ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно ст. 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини.

Разом з тим, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і при подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 та його представник адвокат Козаченко Т.П. вказували, що в діях водія був відсутній прямий чи непрямий умисел в залишенні місця ДТП, оскільки він не був обізнаний про свою причетність до дорожньої пригоди, про те, що він скоїв ДТП йому повідомили працівники поліції, які зупинили його у м. Чутово за більш ніж 50 км. від місця скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Вказане узгоджується з поясненнями іншого водія ОСОБА_2 , який повідомив, що після зіткнення «вантажівка МАN продовжила рухатись вже в правій полосі не зупинившись».

Таким чином, після дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Peugeot 301», водій ОСОБА_1 поїхав з місця зіткнення, не розуміючи того, що він став учасником ДТП, про що дізнався лише після його зупинки на посту ДПС працівниками поліції.

Будь-які інші докази, які б свідчили про зворотне, в матеріалах справи відсутні.

За змістом вимог ст. 62 Конституції України, в України діє принцип презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що у притягнутого ОСОБА_1 був відсутній умисел на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди і в його діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами.

Також заслуговує на увагу висновок експерта Балинського О.П., згідно якого в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_1 з свого робочого місця водія перед перестроюванням з лівої на праву смугу проїзної частини міг не мати можливості виявити автомобіль, який рухався по правій смузі праворуч від його автомобіля, напроти його кабіни і знаходився в сліпій зоні, яка знаходилася за межами прямого огляду водія.

Зазначене свідчить про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, що в розумінні п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку про залишення без змін постанови суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та скасування постанови в частині притягнення його до відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, із закриттям провадження в цій частині з підстав, визначених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08 серпня 2023 року в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ст. 122-4 КУпАП скасувати та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП, з підстав визначених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Виключити з резолютивної частини постанови вказівку на застосування положень ст. 36 КУпАП.

В іншій частині постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 08 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна