Тальнівський районний суд Черкаської області
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Справа №704/416/23
29.08.2023 року м.Тальне

Суддя Тальнівського районного суду Черкаської області Дьяченко Д.О. за участю прокурора Купчина А.Ю., розглянувши матеріали справи, які надійшли від управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , працюючого Тальнівським міським головою, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

встановив:

04.05.2023 до Тальнівського районного суду Черкаської області надійшло два адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. В порядку автоматизованого розподілу справ дані матеріали надійшли в провадження судді Дьяченка Д.О.

Постановою судді Тальнівського районного суду Черкаської області Дьяченка Д.О. від 04.05.2023 адміністративні справи відносно ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження.

Так, відповідно до протоколу № 157/2023 про адміністративне правопорушення від 20.04.2023, ОСОБА_1 , будучи Тальнівським міським головою та відповідно до підпункту «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції`суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», прийняв рішення щодо підписання листа-відмови №01-18/6629 від 28.11.2022 на запитувану Звенигородською окружною прокуратурою інформацію відносно виплат, які Тальнівська міська рада повинна була виплатити ОСОБА_2 , яка обіймала посаду начальника фінансового управління Тальнівської міської ради (до видачі розпорядження міського голови ОСОБА_1 №228-Рк від 16.04.2021 «Про звільнення») та була поновлена на посаді рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі №580/4749/21 з вимогою виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 163375,58 грн.; враховуючи те, що виплата коштів ОСОБА_2 була проведена 20.10.2022, ОСОБА_1 діяв в своїх інтересах, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП; приватний інтерес ОСОБА_1 має немайновий характер і полягає у бажанні збереження позитивного іміджу, а тому - в умисному приховуванні інформації, яка стосувалась безпосереднього виконання судового рішення у справі №580/4749/21 від 07.02.2022, шляхом підписання ним листа №01-18/6629 від 28.11.2022, у якому зазначено наступне: «запитувана інформація в Тальнівській міській раді не створювалась та не зберігалась, платіжні доручення щодо виплати ОСОБА_2 . Тальнівська міська рада не видавала»,однак зазначена в листі інформація насправді створювалась та проводились грошові транзакції; суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями згідно з протоколом № 157/2023 від 20.04.2023 полягала в тому, що з однієї сторони, в особи наявний приватний інтерес, а з іншої - Тальнівський міський голова ОСОБА_1 має здійснювати свої службові повноваження, в тому числі щодо підписання листів, виключаючи вплив приватного інтересу на реалізацію своїх повноважень і така суперечність мала вплив на об`єктивність та неупередженість вчинення дій та прийняття рішень під час підписання листа від 28.11.2022 № 01-18/6629 і є реальним конфліктом інтересів.

Також, відповідно до протоколу №156/2023 про адміністративне правопорушення від 20.04.2023, ОСОБА_1 , будучи Тальнівським міським головою та відповідно до підпункту «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» - суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п. 2 ч. 1ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення щодо підписання листа-відмови №01-18/6629 від 28.11.2022 на запитувану Звенигородською окружною прокуратурою інформацію, відносно виплат, які Тальнівська міська рада повинна була виплатити ОСОБА_2 , яка обіймала посаду начальника фінансового управління Тальнівської міської ради (до видачі розпорядження міського голови ОСОБА_1 №228-Рк від 16.04.2021 «Про звільнення») та була поновлена на посаді рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі №580/4749/21 з вимогою виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 163375,58 грн.; враховуючи те, що виплата коштів ОСОБА_2 була проведена 20.10.2022, чимвчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 172-7 КУпАП; приватний інтерес ОСОБА_1 має немайновий характер і полягає у бажанні збереження позитивного іміджу, а тому - в умисному приховуванні інформації, яка стосувалась безпосереднього виконання судового рішення у справі №580/4749/21 від 07.02.2022, шляхом підписання ним листа Виконавчого комітету Тальнівської міської ради №01-18/6629 від 28.11.2022, у якому зазначено наступне «запитувана інформація в Тальнівській міській раді не створювалась та не зберігалась, платіжні доручення щодо виплати ОСОБА_2 . Тальнівська міська рада не видавала», однак зазначена в листі інформація насправді створювалась та проводились грошові транзакції; суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями згідно з протоколом № 156/2023 від 20.04.2023 полягала в тому, що з однієї сторони, в особи наявний приватний інтерес, а з іншої - Тальнівський міський голова ОСОБА_1 має здійснювати свої службові повноваження, в тому числі щодо підписання листів, виключаючи вплив приватного інтересу на реалізацію своїх повноважень і така суперечність мала вплив на об`єктивність та неупередженість вчинення дій та прийняття рішень при прийнятті ним рішення не повідомляти про конфлікт інтересів під час підписання листа №01-18/6629 від 28.11.2022 і є реальним конфліктом інтересів.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні вищевказаних адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Прокурор Звенигородської окружної прокуратури Купчин А.Ю. в судовому засіданні підтримав звинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, обставини які зазначені у відповідних протоколах, просив визнати останнього винним у їх вчиненні та притягнути до адміністративної відповідальності.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, врахувавши доводи прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 та 2ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістомст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з протоколу № 157/2023 про адміністративне правопорушення від 20.04.2023, ОСОБА_1 , будучи Тальнівським міським головою та, відповідно до підпункту «в» п.1 ч.1ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п. 3 ч. 1ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», прийняв рішення щодо підписання листа-відмови №01-18/6629 від 28.11.2022 на запитувану Звенигородською окружною прокуратурою інформацію, відносно виплат, які Тальнівська міська рада повинна була виплатити ОСОБА_2 , яка обіймала посаду начальника фінансового управління Тальнівської міської ради (до видачі розпорядження міського голови ОСОБА_1 №228-Рк від 16.04.2021 «Про звільнення») та була поновлена на посаді рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі №580/4749/21 з вимогою виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 163375,58 грн.; враховуючи те, що виплата коштів ОСОБА_2 була проведена 20.10.2022, ОСОБА_1 діяв в своїх інтересах, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2ст. 172-7 КУпАП. Відповідно до протоколу №156/2023 про адміністративне правопорушення від 20.04.2023, ОСОБА_1 , будучи Тальнівським міським головою та, відповідно до підпункту «в» п.1 ч.1ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п. 2 ч. 1ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення щодо підписання листа-відмови №01-18/6629 від 28.11.2022 на запитувану Звенигородською окружною прокуратурою інформацію відносно виплат, які Тальнівська міська рада повинна була виплатити ОСОБА_2 , яка обіймала посаду начальника фінансового управління Тальнівської міської ради (до видачі розпорядження міського голови ОСОБА_1 №228-Рк від 16.04.2021 «Про звільнення») та була поновлена на посаді рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі №580/4749/21 з вимогою виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 163375,58 грн.; враховуючи те, що виплата коштів ОСОБА_2 була проведена 20.10.2022, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 172-7 КУпАП.

Частиною 1 ст. 172-7 КУпАП встановлено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частиною 2 ст. 172-7 КУпАП встановлено відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У відповідності з п. «в» ч. 1ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є Тальнівським міським головою.

Згідно з ч.1ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадові особи місцевого самоврядування зобов`язані дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбаченихЗаконом України «Про запобігання корупції».

Згідно з ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях; потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Суб`єктивна сторона як корупційного правопорушення, так і правопорушення, пов`язаного з корупцією, характеризується тим, що воно вчиняється лише з корисливих спонукань, і особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага. Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями, обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

Конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Диспозиція частини 1 ст.172-7 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Диспозиція частини 2 ст. 172-7 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Стаття 28 Закону України «Про запобігання корупції», про порушення вимог якої Тальнівським міським головою ОСОБА_1 зазначено у вищевказаних протоколах про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачає обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч.2 ст.172-7 КУпАП настає за вчинення дій чи прийняття рішень саме в умовах реального конфлікту інтересів.

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», з урахуванням висновку науково - правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М.Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року №126/50-е щодо законодавства про боротьбу з корупцією, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто, відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів, особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Без наявності хоча б одного з фактів цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Аналогічне визначення понять «потенційний інтерес» та «реальний інтерес» міститься і у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією».

Наявність протиріччя встановлюється в кожному окремому випадку виконання доручення, розгляду листа, здійснення контрольного заходу тощо, шляхом порівняння повноважень та існуючого у особи приватного інтересу із подальшим визначенням можливості (неможливості) такого інтересу вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішення, вчинення діяння службовою особою.

З цього випливає, що предметом доказування у справі про притягнення особи до відповідальності за ст.172-7 КУпАП є доведеність наявності ситуації, за якої приватна заінтересованість особи впливає на об`єктивність виконання нею службових чи представницьких повноважень, за якої існує можливість виникнення протиріччя між приватним інтересом особи і публічними, що може поставити під сумнів справедливість прийнятого рішення чи вчинення публічним діячем інших дій. Доведення достатніми доказами обставин чітко визначеної суперечності є обов`язковим для уповноваженої на складання протоколу про адміністративне корупційне правопорушення особи, оскільки відсутність доказів таких обставин свідчитиме й про відсутність складу адміністративного правопорушення.

При цьому, має бути беззаперечно визначено, в чому саме полягає приватний інтерес конкретної особи, в чому саме проявляється суперечність між приватним інтересом та представницькими повноваженнями цієї особи та її вплив на прийняття рішення.

Відповідно до Наукового висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією, підготовленого 01.03.2018 за дорученням Голови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду - дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи бездіяти, а якщо діяти - у виборі варіанта рішення чи дії серед варіантів, що прямо чи опосередковано закріплені в законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Також, згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятими Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді: дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин.

Матеріали справи та протоколи про адміністративні правопорушення не містять достатніх даних, на підставі яких можлива була б констатація наявності обставин як складових реального конфлікту інтересів під час прийняття рішень.

Крім того, у діяннях особи, щодо якої було складено протокол, повинна існувати суб`єктивна сторона правопорушення у формі умислу, що невід`ємною складовою частиною складу умисного правопорушення взагалі.

Як вбачається з листа Звенигородської окружної прокуратури від 25.11.2022 №50/3-711 вих. 22, адресованого Тальнівській міській раді, він містить вимогу надати до Тальнівського відділу Звенигородської окружної прокуратури належним чином завірені копії платіжного доручення щодо виплати Тальнівською міською радою на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 163375,58 грн., податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати та військового збору згідно рішення суду.

Разом з тим, як вбачається з тексту рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі № 580/4749/21 (залишеного без змін за результатами апеляційного перегляду), на яке є посилання як в листі Звенигородської окружної прокуратури від 25.11.2022 №50/3-711 вих. 22, так і в протоколах про адміністративні правопорушення №156/2023 та №157/2023 від 20.04.2023, предметом її розгляду було декілька позовних вимог, а саме:

- визнання неправомірним та скасування розпорядження № 228-Рк від 16.04.2021 Тальнівського міського голови «Про звільнення ОСОБА_2 »;

- поновлення ОСОБА_2 на роботі;

- стягнення з Виконавчого комітету Тальнівської міської ради середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суб`єктний склад відповідачів у справі Черкаського окружного адміністративного суду № 580/4749/21 складався з трьох осіб, а саме :

- Виконавчого комітету Тальнівської міської ради

- Тальнівської міської ради

-Тальнівського міського голови ОСОБА_1 .

При цьому позовна вимога про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - грошові кошти в сумі 163375,58 грн. заявлялася саме до Виконавчого комітету Тальнівської міської радиі була задоволена судом саме за рахунок Виконавчого комітету Тальнівської міської ради.

Наведене свідчить про те, що саме на Виконавчий комітет Тальнівської міської ради було покладено обов`язок вчинити всі об`єктивно необхідні дії на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/4749/21 щодо виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу - грошових коштів в сумі 163375,58 грн. та всіх обов`язкових платежів до державного бюджету. Будь які посилання на те, що такий обов`язок покладався судом на Тальнівську міську раду текст вказаного рішення не містить.

За таких обставин інформація, наведена ОСОБА_3 в листі №01-18/6629 від 28.11.2022 на запитувану Звенигородською окружною прокуратурою інформацію відносно виплат, які Тальнівська міська рада повинна була здійснити на користь ОСОБА_2 , відповідає дійсності внаслідок об`єктивної відсутності таких дій з боку Тальнівської міської ради. Слід зазначити, що лист від 25.11.2022 №50/3-711 вих. 22 не містить запиту щодо надання інформації про здійснення виплат виконавчим комітетом Тальнівської міської ради.

Таким чином викладене в протоколах про адміністративне правопорушення №156/2023 та №157/2023 від 20.04.2023 посилання на приховування ОСОБА_1 інформації не відповідає дійсності і є хибним твердженням, спричиненим, вочевидь, помилковим ототожненням і не розмежуванням автором листа від 25.11.2022 №50/3-711 вих.22 двох окремих юридичних осіб - Тальнівської міської ради та виконавчого комітету Тальнівської міської ради.

Також суд критично ставиться до сформульованого в протоколах №156/2023 та №157/2023 від 20.04.2023 змісту приватного інтересу ОСОБА_1 . Зокрема, згадані протоколи не містять пояснення яким чином надання чи ненадання запитуваної інформації впливає на збереження позитивного іміджу. При цьому не можливо дійти конкретного і достеменного висновку про чий саме імідж йдеться в протоколах громадянина ОСОБА_1 , Тальнівської міської ради, виконкому Тальнівської міської ради, міського голови, тощо.

До того ж без належного обґрунтування залишилось питання яким чином ненадання запитаної інформації може вплинути на збереження позитивного іміджу, адже, згідно з текстом протоколів №156/2023 та №157/2023 від 20.04.2023 до протоколів долучені роздруківки із сайту http://spending.gov.ua щодо транзакції коштів платником - виконавчим комітетом Тальнівськоїміської ради. Оскільки дані відомості отримані з відкритих джерел, можна дійти висновку про те, що надання чи ненадання запитуваної інформації ОСОБА_1 не знаходиться в причинному зв`язку з настанням чи не настанням гіпотетичних шкідливих наслідків через відкритість і доступність такої інформації.

Оцінюючи інкриміноване ОСОБА_1 , порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» ініціатор, який складав протокол, не надав і доказів вчинення ним правопорушень умисно.

Підсумовуючи вищенаведене, під час судового розгляду не встановлено належних та допустимих доказів, які б об`єктивно свідчили про наявність реального конфлікту інтересів, оскільки в даному випадку обвинувачення ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2ст.172-7 КУпАП, ґрунтуються виключно на припущені щодо подальшої можливості задоволення останнім свого приватного інтересу, що може свідчити про наявність у нього лише потенційного конфлікту інтересів, що не тягне за собою адміністративної відповідальності. Протоколи та матеріали справи не містять жодної інформації, яка б підтверджувала, що ОСОБА_1 , задовольнив або міг би задовольнити свій приватний інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє дійти беззаперечного та однозначного висновку про вчинення ОСОБА_1 дій, направлених на порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме - прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів чи неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

Самі по собі протоколи про адміністративні правопорушення не можуть бути беззаперечними доказами вини особи у тому чи іншому діянні, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.129 Конституції України, одними із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.1, ч.2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав дійти висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч.2ст.172-7 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень.

Суд звертає увагу на те, що аналогічна правова позиція викладена у постанові Черкаського апеляційного суду від 26.05.2023 (Провадження № 33/821/122/23 Справа № 707/93/23), від 07.06.2023 (Провадження № 33/821/255/23 Справа № 712/1957/23).

Керуючись ст. ст. 172-7, 247, 283 285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначених адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Тальнівський районний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Д.О.Дьяченко