Номер провадження: 33/813/334/23
Номер справи місцевого суду: 491/1010/22
Головуючий у першій інстанції Тарасенко М. С.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Ширяївського районного суду Одеської області від 25 січня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Ширяївського районного суду Одеської області від 25 січня 2023 року визнано ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винуватим у тому, що він 09.11.2022 о 15:30 год, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063 н/з НОМЕР_1 , в Одеській області в Подільському районі в с. Точилове , в стані алкогольного сп`яніння, огляд зі згоди водія проводився за допомогою приладу «Драгер», 1,91 % проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До Протоколу серія ААД № 320685 від 09.11.2022 про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, додано відеозапис.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність оскаржуваної постанови.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник ОСОБА_1 зазначає, що він не управляв транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, за кермом не перебував; автомобілем ВАЗ 21063 н/з НОМЕР_1 , керував його неповнолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який без дозволу заявника, але за згодою дружини ОСОБА_3 , приїхав з дачі до місця проживання, і, злякавшись працівників поліції, приїхавши на подвір`я, син сховався, а ОСОБА_3 як власник автомобіля спілкувався з працівниками поліції, пояснивши їм, що напередодні перебував в гостях та випив пива, тому керувати автомобілем не міг. Для підтвердження того, що заявник не міг керувати автомобілем, добровільно погодився на огляд за допомогою приладу «Драгер» під відеозапис, з якого не видно, що ОСОБА_3 перебував на водійському місті та керував транспортним засобом, а тому належних доказів не було надано працівниками поліції, що сам ОСОБА_3 керував транспортним засобом.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Івасишин В.П., належно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції, під час якого поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, або у разі незгоди такої особи пройти вказаний огляд або у разі незгоди особи з результатами огляду огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Розділу І Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 Розділу І Інструкції).

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306 (далі Правила, Правила ПДР), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Всі обставини правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та елементи складу даного правопорушення повинні встановлюватися та перевірятися доказами, наданими сторонами в даній справі, саме в ході її судового розгляду.

Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 320685 від 09 листопада 2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 09.11.2022 о 15:30 год керував транспортним засобом ВАЗ 21063 н/з НОМЕР_1 , в Одеській області в Подільському районі в с. Точилове , в стані алкогольного сп`яніння, огляд зі згоди водія проводився за допомогою приладу «Драгер під відеозапис, чим порушено вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- відомостями про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності 09.11.2022 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпАП щодо керування транспортними засобами, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, та користування водієм під час руху транспортним засобом засобами зв`язку, що не дозволяють вести перемовини без допомоги рук, відомості про оскарження яких ОСОБА_1 відсутні;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатом тестуванням на алкоголь, проведеного за допомогою приладу «Драгер», результатаи тесту 1,91 проміле;

- відеозаписом, доданим до протоколу.

З відеозапису, здійсненого бодікамерою поліцейського, вбачається, що перед проходженням огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», поліцейський пояснив ОСОБА_1 суть порушення Правил дорожнього руху, за що його було зупинено, а саме розмова по мобільному телефону під час керування автомобілем, а після спілкування з працівниками поліції у останніх виникла підозра про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти освідоцтво за допомогою Драгера, на що ОСОБА_1 погодився. Процедуру проходження освідоцтва та його результати зафіксовані.

Вважати, що працівники поліції діяли протиправно, немає підстав, оскільки їх дії не були оскаржені в установленому законом порядку, і з відео не вбачається порушення порядку складення протоколу.

Апеляційний суд відхиляє доводи заявника про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки хоча із запису і вбачається, що автомобіль ВАЗ 21063 н/з НОМЕР_1 перебував у нерухомому стані у дворі житлового будинку, а сам ОСОБА_1 стояв на вулиці біля автомобіля патрульної поліції, проте він не заперечував керування автомобілем саме ним, не заперечував озвучену працівником поліції підставу зупинки транспортного засобу і не пояснював про факт керування автомобілем його неповнолітнім сином.

Така версія з`явилася лише під час апеляційного перегляду постанови суду.

Крім того, ОСОБА_1 не спростовані відомості про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом, яка не має відповідних документів, п. 2.1. ПДР керування ТЗ особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на ТЗ, поліса страхування по подіях 09.11.2022 - штраф у розмірі 425 грн, за та ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення водіями т/з правил проїзду перехресть п. 2.9.д ПДР користування водієм під час руху ТЗ засобами зв`язку, не облад. техн. пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 283, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ширяївського районного суду Одеської області від 25 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова