П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2023 Справа №607/5503/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбич В.Л., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту Патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

У С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 039179 від 19.03.2023, ОСОБА_1 19.03.2023 року о 21 год. 22 хв. на АД М-3- 155 км. (Аеропорт «Тернопіль», вул. Підволочиське шосе 3) керуючи транспортним засобом AUDI TT д.н.з. НОМЕР_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, висновок лікаря № 106. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил Дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

У попередніх судових засіданнях особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП не визнав, вказав що не керував транспортним засобом, оскільки за кермом у вказану у протоколі дату та годину перебував його син.

В останнє судове засідання ОСОБА_1 не з`явся з невідомих на те суду причин, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_1 пояснив, що 19.03.2023 року він разом із батьком ОСОБА_1 , в автомобілі AUDI TT, їхали із м. Тернополя в Смиківці, де вони проживають. Свідок ОСОБА_2 вказав, що за кермом автомобіля був він, з дозволу батька. Вказав, що їхав у правій смузі руху, орієнтовно 60 км/год. Позаду їхала машина із більшою швидкістю та світлом фар сліпила його. Вказаний автомобіль здійснив обгін після чого йому батько сказав також включити дальнє світло фар. Далі, водій автомобіля, який здійснив обгін, повернув в бік аеропорту і він також скерував свій автомобіль за ним та зупинився не заїжджаючи на територію аеропорту. Свідок вказав, що побачив велике скупчення військових і це його налякало. Батько сказав, що він біг додому, що він і зробив. Вказав, що за кермом автомобіля був він, а не батько.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що є військовослужбовцем за контрактом в/ч НОМЕР_2 . Він був за кермом автомобіля Шевроле Епіка д.н.з. НОМЕР_3 . Його обігнав автомобіль AUDI та «підрізав» на території терміналу аеропорту. Свідок вказав, що із місця водія автомобіля AUDI вийшов ОСОБА_1 та почав висловлювати претензії щодо світла фар автомобіля, яке сліпило йому очі. Військові, які були на території, побачили конфлікт та підійшли до них. Далі, ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля та хотів поїхати, однак виїзд був перегороджений. Військовослужбовці національної гвардії не дали виїхати ОСОБА_1 та викликали поліцію. Вказав, що за кермом автомобіля AUDI був ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №039179 від 19.03.2023 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 106 від 19.03.2023 року, рапортом інспектора роти № 3 батальйону УПП в тернопільській області ДПП лейтенанта поліції В. Смітрох від 19.03.2023, письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 19.03.2023, поясненнями ОСОБА_3 наданими в судовому засіданні, матеріалами відеофіксації, які містяться на оптичному диску.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, судом до уваги не беруться, як такі що надані з метою уникнення адміністративної відповідальності та спростовуються матеріалами адміністративної справи, в тому числі показаннями свідка ОСОБА_3 .

Із тих же підстав до уваги не беруться показання свідка ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_1 , оскільки суд вважає їх неправдивими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки є такими, що надані з метою сприяння його батьку ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності

За таких обставин суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, оскільки докази його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи, повно та всебічно досліджені під час розгляду справи. З цих підстав його слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, ступінь вини, особу порушника, відсутність обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність та вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 245, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (Сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (Один) рік.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 (Тридцять чотири тисячі) грн. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн. в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяВ. Л. Дзюбич