П О С Т А Н О В А

Справа № 126/2385/22

Провадження № 3/126/181/2023

"09" січня 2023 р. м. Бершадь

Суддя Бершадського районного суду

Вінницької області

Хмель Р. В.

розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ст. 130 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 243173 від 24.11.2022року, 24.11.2022 о 18 год. 10 хв. в с. Війтівка по вул. Гагаріна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

Перед початком судового розгляду справи ОСОБА_1 було роз`яснено його права у відповідності до ст. 268 КУпАП.

ОСОБА_1 , вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, зазначив, що викладені в протоколі обставини не відповідають дійсності, зокрема вказав, що транспортним засобом, коли працівники поліції до нього під`іхали він не керував, а лише перебував біля автомобіля. Також відмітив, що при складенні протоколу поліцейськими не було залучено жодного свідка, а долучений до протоколу CD-диск не містить жодних відеозаписів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. З урахуванням викладеного, просив суд закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1. 10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Слід врахувати, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в постанові Верховного суду від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Відповідальність за знаходження біля автомобіля, або в непрацюючому автомобілі, навіть у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, законодавством не встановлена.

ОСОБА_1 надаючи пояснення в суді зазначив, що в момент, коли працівники поліції під`їхали до його автомобіля, він транспортним засобом не керував, тобто водієм не являвся. З наданих до суду адміністративних матеріалів не можливо встановити чи керував ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 , так як долучений в якості доказу диск не містить будь якого зображення, а саме складання протоколу по справі про адміністративне правопорушення відбулося із грубим порушенням норм чинного законодавства, зокрема: в ньому не зазначено свідків, які б могли підтвердити чи спростувати відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, як і не відбулося тимчасового затримання транспортного засобу шляхом блокування або відправки його на спеціальний майданчик.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він не являвся водієм на момент зупинки в розумінні п.1.10 ПДР України, так як за кермом не перебував та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до вимог ст. 9 КУАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КпАП України встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка має бути підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів. При цьому, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин, суд вважає, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Керуючись ст. 130, 245, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Р. В. Хмель