ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/2597/22 Головуючий в 1 інст. Дмирієва М.М.
Провадження № 33/807/367/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , його захисника адвоката Гуртовенка П.А., за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює начальником Запорізького обласного відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту МОН України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 18 червня 2022 року, о 14 годині 5 хвилин, у м. Запоріжжі, по вул. Привокзальна, 17а водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Wolkswagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування відсторонений. Про повторність попереджений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що справу було розглянуто без його участі, що є істотним порушенням вимог ст. 268 КУпАП.

Вказує, що з відеозапису вбачається, що він був тверезий, двічі продув спеціальний пристрій «Драгер», який не виявив стану сп`яніння. Факт тверезості працівникам поліції не сподобався, тому вони склали матеріали за п.2.5 ПДР України.

Під час події він наголошував, що працівники поліції є упередженими та просив надати правову допомогу шляхом залучення до участі захисника чи фахівця в галузі права.

Просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження через те, що постанову було вручено поза межами вказаного строку.

Також просить постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити.

Щодо розгляду клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження.

Заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки справу 24 січня 2023 року було розглянуто без участі ОСОБА_1 , копію постанови його захиснику було вручено 2 лютого 2023 року і вперше апеляційну скаргу було подано 6 лютого 2023 року.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 03.03.2023 року скаргу було повернуто через пропуск строк на апеляційне оскарження і аз відсутністю клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу правовладдя, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Щодо розгляду скарги по суті апеляційних доводів сторони захисту.

Суддя апеляційного суду, заслухавши ОСОБА_1 , його захисника адвоката Гуртовенка П.А., перевіривши матеріали даної справи про адміністративне правопорушення, оцінивши доводи апеляційної скарги сторони захисту, дійшов такого висновку.

Постановою суду першої інстанції від 24.01.2023 року до адміністративної відповідальності притягнуто ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини справи, які викладені в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і є доведеною, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №067221 (а.с.1), ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він 18 червня 2022 року, о 14 годині 5 хвилин, у м. Запоріжжі, по вул. Привокзальна, 17а керував транспортним засобом «Wolkswagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування відсторонений. Про повторність попереджений.

Вказане обвинувачення підтверджується сукупністю досліджених доказів в справі, зокрема: направленням на огляд водія транспортного засобу та актом огляду (а.с.3-4), якими вказано, що ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння покриву обличчя, тремтіння пальців рук. Від огляду ОСОБА_1 відмовився; оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску (а.с.8), який містить відеозаписи з місця події та якими підтверджується те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений працівником поліції, від пропозиції пройти огляд на визначення стану сп`яніння відмовився.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в рушенні вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують інкриміновані обставини.

Суд відхиляє доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними та такими, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Зокрема оцінюючи доводи, з приводу того що справу судом першої інстанції було розглянуто без участі ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що вказана підстава не може бути умовою для закриття провадження відносно ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд зауважує, що суд не зобов`язаний сам з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи.

Велика палата Верховного суду у постанові від 23 серпня 2018 року у справі N 11-237сап18 звернула увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є абсолютним.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.89 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський Суд з прав людини наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З матеріалів провадження вбачається, що до суду першої інстанції протокол надійшов 5 липня 2022 року. З того часу ОСОБА_2 та його захисник адвокат Гуртовенко П.А. п`ять разів поспіль звернулись до суду із клопотаннями про відкладення розгляду справи, зазначаючи різноманітні підстави неможливості прийняття участі у судовому розгляді.

В тому числі, 23 січня 2023 року захисник ОСОБА_1 адвокат Гуртовенко П.А. звернувся до суду із клопотанням про допит свідка та одночасно в цьому ж клопотанні попросив суд розгляд справи, призначений на 24 січня 2023 року, відкласти. Жодної поважної причини неможливості свого та ОСОБА_1 прибуття в судове засідання 24 січня 2023 року захисник у вказаному клопотанні не зазначив.

Враховуючи такі обставини, суд 24 січня 2023 року розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

Таким чином, апеляційний суд вважає вищезгадані доводи непереконливими для скасування судового рішення, відносно ОСОБА_1 .

З приводу доводів про те, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вказує наступне.

Зі змісту відеозапису, доданого до протоколу, вбачається що працівники поліції отримали інформацію, що водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 під час події дійсно здійснював керування (час відеозапису 06:16), після чого був зупинений працівником поліції (час відеозапису 06:37). Під час спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 в останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та в порядку вимог п. 2.5 ПДР України водію запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» (час відеозапису 07:33).

Однак, ОСОБА_1 під час огляду двічі намагався спотворити процедуру казуїстичними діями, зокрема переривав видих та здійснював імітацію, що в подальшому перешкоджало приладу здійснити аналіз повітря. Про вказане ОСОБА_1 було повідомлено працівником поліції.

Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_3 порядок проведення перевірки за допомогою спеціалізованого пристрою, але посилаючись на нібито упередження до нього працівників поліції, ОСОБА_1 сам запропонував пройти огляд в спеціалізованому медичному закладі, на що йому працівником поліції було запропоновано сісти до службового автомобіля та проїхати до вказаного закладу. Близько двадцяти хвилин працівник поліції пропонує проїхати із ним до медичного закладу, але ОСОБА_3 під різними приводами відмовляється це робити. Після цього працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що таку поведінку розцінює як відмову від проходження огляду та розпочинає складати протокол про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 під час події в супереч вимогам п. 2.5 ПДР України, відмовився від огляду, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо посилання на упередженість працівників поліції та незабезпечення можливості отримати правову допомогу, суд апеляційної інстанції дійшов до такого висновку.

Змістом відеозапису не підтверджується те, що працівники поліції були упередженими, а навпаки вони ОСОБА_1 роз`яснювали порядок проходження огляду та забезпечували всі умови для виконання водієм вимог п.2.5 ПДР України. Однак, останній намагався казуїстикою тлумачення законодавства ухилитися від правової процедури.

Посилання апелянта про порушення права на захист, оскільки працівники поліції здійснювали процедуру адміністративного провадження за ознаками вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без участі захисника або спеціаліста в галузі права, як на окрему підставу для скасування судового рішення, на думку суду апеляційної інстанції, є безпідставним, з огляду на таке.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення має чотири стадії: адміністративне розслідування; розгляд справи; перегляд постанови; виконання постанови.

Так, перша стадія передбачає лише те, що уповноважена особа, в даному випадку інспектор патрульної поліції з`ясовує обставини, які можуть свідчити про вчинення особою порушення правил ПДР України, після чого з`ясовує факт вчинення та обставини правопорушення, дані про порушника та в подальшому вказані обставини та данні заносить до процесуального документа протоколу.

На вказані стадії, працівник патрульної поліції не оцінює докази і не приймає рішень про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому участь адвоката або іншого спеціаліста в галузі права на вказаній стадії не є обов`язковою умовою в розмінні КУпАП.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Вказані висновки обумовлені тим, що керування транспортним засобом, яке відповідно до ст. 1187 ЦК України є джерелом підвищеної небезпеки, у стані будь-якого сп`яніння, безумовно та беззаперечно є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника, якій відповідно до довідки «Адмінпрактика» вже притягувався 27 березня 2023 року до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 7), відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів на 1 рік, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 333/2597/22