Справа № 192/296/23
Провадження № 3/192/210/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Щербина Н.О., розглянувши в смт Солоне Солонянського району дніпропетровської області матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сєвєродонецьк Луганської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , не працює, до адміністративної відповідальності притягувався 14 грудня 2022 року за ч. 1 ст. 121 КУпАП, посвідчення водія НОМЕР_1 від 22 квітня 2014 року,

за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу серії ААД № 449372 від 17 лютого 2023 року, ОСОБА_1 17 лютого 2023 року о 09 годині 00 хвилин на 440 км автодороги Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя» на території Солонянського району Дніпропетровської області, повторно протягом року керував автомобілем «ВП8С» на якому встановлено додаткові сидіння, а саме 18 штук. Згідно свідоцтва про реєстрацію 8 штук, чим порушив п. 31.3 (а) ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст. 121 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді не заперечував обставин вчиненого ним правопорушення та пояснив, що дійсно 17 лютого 2023 року о 09 годині 00 хвилин він керував автомобілем марки Мерседес Бенц, на якому встановлено 18 місць для сидіння. Пояснив також, що у грудні 2022 року він вчиняв аналогічне правопорушення, за яке на нього було накладено штраф, який він сплатив.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи про адміністративнеправопорушення, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Підставами притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП є: повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Дослідивши додані до протоколу докази, суддею було встановлено, що крім самого протоколу та копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР № 6284804 від 14 грудня 2022 року будь-яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення не додано. Так, в протоколі вказано, що ОСОБА_1 керував автомобілем «ВП8С» на якому встановлено додаткові сидіння, а саме 18 штук, а згідно свідоцтва про реєстрацію 8 штук. Проте згідно пояснень ОСОБА_1 , наданих ним у суді, він керував автомобілем марки «Мерседес Бенц», що також узгоджується з його письмовими поясненнями, доданими до протоколу, в яких зазначено, що 17 лютого 2023 року він керував автомобілем марки «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_2 . Проте в протоколі вказано інший транспортний засіб. Також до протоколу не було додано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 в якому було б зазначено кількість місць для сидіння та докази щодо наявності в салоні саме 18 місць, замість 8. Тобто до протоколу не додано доказ порушення п. 31.3«а» Правил дорожнього руху України.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». Згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З врахуванням вищенаведеного, у зв`язку з відсутністю доказів, які б вказували про допущення водієм ОСОБА_1 порушень вимог п. 31.3«а» ПДР України, суддя позбавлений можливості прийти до висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), згідно яких "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом".

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 24, 30, ч. 4 ст. 121, ст. ст. 283, 284, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП закрити, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги особою протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Суддя: Н.О. Щербина