ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 Справа №607/8455/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дуда О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції направлено в суд матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками ч.5 ст. 126 КУпАП.

Як вбачається із протоколу адміністративне правопорушення ААД №039827 від 05.05.2023, вказано, що 05.05.2023 о 23 год. 53 хв. в м. Тернополі по вул. Микулинецька, 114, водій ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі (мотоциклі) Lifan НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги пункту 2.1 ПДР України, порушення вчинено повторно протягом року (постанова БАВ 218729 від 04.05.2023 року), за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Тришак О.Г., подавши відповідне письмове клопотання, склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП заперечив та вказав, що мати ОСОБА_1 ОСОБА_2 , яка проживає одна в с. Велика Брикуля Тернопільського району Тернопільської області, тяжко хворіє після перенесеного нею 30.11.2021 року ішемічного інсульту та постійно потребує ліки. Також вказав, що ОСОБА_1 проживає та працює в м. Тернополі, догляд за матір`ю здійснює сусідка, саме вона 05.05.2023 зателефонувала до ОСОБА_1 та повідомила, що в матері погіршилось самопочуття, а необхідні їй таблетки закінчилися та необхідно якнайшвидше привезти ліки для матері, у зв`язку з чим ОСОБА_1 , незважаючи на відсутність в нього посвідчення категорії «А», був змушений скористатися своїм мотоциклом, щоб відвезти хворій матері необхідні ліки у село. Крім того адвокат просив врахувати, що після зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останній повідомляв поліцейським, що він поспішає, оскільки повинен якнайшвидше відвезти матері ліки.

З`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Тришак О.Г., вважаю, що в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При цьому, відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно вимог ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність визначається як стан, за якого особа правомірно заподіює шкоду інтересам, що охороняються державою, щоб усунути небезпеку, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, за умови неможливості усунути цю небезпеку іншими засобами, якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.

Отже, крайня необхідність це суб`єктивне право кожної людини. ОСОБА_1 на думку суду, діяв у стані крайньої необхідності, усвідомлюючи, що існує реальна небезпека здоров`ю його матері ОСОБА_2 , він мав намір доставити останній необхідні медикаменти. В даному випадку він вимушено порушив охоронювані державою інтереси у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що підтверджується відеозаписом працівників поліції.

Згідно ч.5 ст. 126 КУпАП до адміністративної відповідальності може бути притягнуто за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Із пояснень представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Тришака О.Г. наданих у судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 не згідний із порушенням, оскільки вчинені дії особою в стані крайньої необхідності.

Про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке ставиться йому у провину, в стані крайньої необхідності також свідчать відомості відеозапису із нагрудної камери працівників поліції №472627, на якому зафіксовано те, що ОСОБА_1 повідомив поліцейському, що він був змушений скористатися своїм мотоциклом, щоб терміново відвезти хворій матері необхідні для неї ліки.

Таким чином, суд приходить до переконання, що порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.1 (а) Правил дорожнього руху України вчинено ним в стані крайньої необхідності, а тому у відповідності до п. 4 ч.1 ст.247 КУпАП справа підлягає закриттю через вчинення особою дій в стані крайньої необхідності.

При цьому судом також враховано, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія категорії «В», яке є чинним.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

За даних обставин, вважаю, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід закрити у зв`язку вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Керуючись ст. ст. 9, 126, 247, 251, 252, 256, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП закрити, у зв`язку з наявністю обставин, передбачених п. 4 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається Тернопільським апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга, подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

СуддяО. О. Дуда