МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 481/329/22 Головуючий у місцевому судді Васильченко-Дрига Н.О.
Провадження № 33/812/61/23 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю секретаря - Ковальського Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 05 січня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, уродженця м. Новий Буг Миколаївської

області, що проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , РНОКПП

НОМЕР_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн без позбавлення права керування транспортними засобами,

в с т а н о в и в:

Згідно постанови судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 05 січня 2023 року, водій ОСОБА_1 11 травня 2022 року о 13:09 год. в м. Новий Буг по вул. Гагаріна Баштанського району, Миколаївської області, біля АТБ-маркету керував мотоциклом VIPER ZS 50, державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, незв`язна мова, почервоніння обличчя, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, продуття газоаналізатора «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох понятих. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн на користь держави без позбавлення права керування транспортними засобами, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Не погодившись з постановою судді, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 05 січня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що не згодний із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права.

Процитувавши положення ст. 251 КУпАП та п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» про те, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП ( 80732-10 ), у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз (аб.2 п. 27 Пленуму), посилається на те, що суд розглянув справу поверхово і формально, не допитавши свідків в судовому засіданні. При наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв`язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами. Як наслідок такі пояснення є нічим іншим як припущенням та недопустимими доказами. КУпАП не передбачає такого критерію оцінки як «припущення».

Отже, суд розглянув справу поверхово і формально, не допитавши свідків в судовому засіданні, а письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою.

Також зазначає, що свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що факту керування апелянтом транспортним засобом він не бачив.

Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції не досліджено докази причини зупинки транспортним засобом. Поліцейські приїхали на стоянку до супермаркету АТБ по вул. Гагаріна м. Новий Буг коли транспортний засіб апелянта перебував на стоянці і не рухався, отже його не зупиняли представники поліції і ним, на той час, ніхто не керував.

Враховуючи вимоги ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а також позицію Верховного Суду з цього приводу, оскільки працівниками поліції не було належним чином задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення апелянтом правил дорожнього руху, яке слугувало підставою для зупинки його транспортного засобу, то всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. З цією позицією Верховного Суду в частині розгляду справ по статті 130 КУпАП погодилися апеляційні суди по справам № 722/554/22 від 02.06.2022 року, 723/1069/22 від 02.06.2022 року, 723/29/22 від 12.04.2022 року, 720/1324/21 від 04.11.2021 року, 718/928/21 від 14.07.2021 року.

Таким чином вважає, що судом першої інстанції не доведено факт «керування» транспортним засобом апелянтом з ознаками явного алкогольного сп`яніння, оскільки він дійсно відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Факт керування апелянтом транспортним засобом поліцейськими не підтверджено. До суду надані відеоматеріали лише з записом про пропозицію пройти медичний огляд. В справі відсутні будь-які докази керування транспортним засобом.

Також вказує, що письмові свідчення свідка ОСОБА_3 базуються на припущеннях - «здалося, що було зіткнення між мопедами, через декілька хвилин водій мопеда «Nonda Dio» поїхав у не відомому напрямку». Тобто свідок достеменно не бачив, хто керував, якими транспортними засобами та чи взагалі було зіткнення.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів - водіїв, не залежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Вказує, що в судовому засіданні він наголошував, що спиртні напої він вживав після того, як поставив транспортний засіб на зупинку і викликав знайомих, щоб забрали транспортний засіб, оскільки він не зможе ним керувати. Крім того, судом також не встановлено, що він був учасником дорожньо - транспортної пригоди, а отже сам факт вживання ним спиртних напоїв є поза межами санкції статті ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на виклик до суду не з`явився, просив розглядати справу у його відсутність.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 2.9-А Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно диспозиції якої адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно постанови судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 05 січня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність, як уже зазначалося раніше, настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 209895 від 11 травня 2022 року та доданими до протоколу поясненнями свідків та відеозаписом.

Так, згідно положень ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвище, адреса свідків і потерпілих, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інше. Протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідками та потерпілими. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 209895 від 11 травня 2022 року, дані, відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 11 травня 2022 року о 13:09 год. в м. Новий Буг, по вул. Гагаріна, біля АТБ маркету водій ОСОБА_1 керував мотоциклом «Viper» р.н. НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, незв`язна мова, почервоніння обличчя, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, продуття газоаналізатора Драгер та проведення огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох понятих. Вказаними діями, порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність.

Отже, в протоколі зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, та відмовився від пояснент та підпису в протоколі. Даний протокол підписано свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

З набранням 17.03.2021 року чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності зокрема і правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» №1231-IX від 16.02.2021 року, яким частина 2 статті 266 КУпАП викладена у новій редакції, оскільки огляд ОСОБА_1 проводився з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису, то участь свідків взагалі була не обов`язкова, проте факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння все ж таки підтверджується і письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до яких, в їх присутності водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відповів відмовою.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_3 , 11 травня 2022 року близько 13.09 год. він знаходився біля АТБ по вул. Гагаріна, 7 в м. Новий Буг та бачив як водій мопеда Viper Active р.н. НОМЕР_2 рухався біля АТБ та керував вказаним мопедом. Під час руху він різко зупинився біля іншого мопеда Honda Dio б/н, йому здалося, що відбулось зітхнення між цими мопедам, хоча особисто він цього не бачив, але вирішив зателефонувати до поліції. Через кілька хвилин після цього водій мопеду Honda Dio поїхав у невідомому напрямку. Будь яких механічних пошкоджень він не бачив, претензій до нього не має, від написання заяви відмовився.

ОСОБА_4 в своїх письмових поясненнях вказала, що 11 травня 202 року вона була свідком того, як громадянин ОСОБА_1 керував мотоциклом Viper червоного кольору в п`яному вигляді. По приїзду працівників поліції водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» або в найближчому медичному закладі, на що в її присутності ОСОБА_1 відмовився.

Таким чином, складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Отже, як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і наявність обґрунтованих сумнівів перебування його в стані алкогольного сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано вимоги Інструкції, приписами якої встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів.

Так, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Зі спілкування поліцейського з ОСОБА_1 , зафіксованим на відео, вбачається, що поліцейським у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота, про що йому було повідомлено і проти чого він не заперечував.

За такого, поліцейським обґрунтовано було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі підтверджений дослідженим судом відеозаписом, проведеним працівниками поліції, на якому зафіксовано як працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, на що він відповів відмовою.

Так, з відеозапису вбачається, що працівником поліції встановлено особу ОСОБА_1 , роз`яснено йому, що в зв`язку з тим, що він рухався на мопеді та в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, йому пропонується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», на що ОСОБА_1 повідомив, що «не рухався», але погодився пройти огляд. В його присутності розпакували муштук для газоаналізатора, неодноразово роз`яснили процес та порядок огляду, як його продувати, проте своїми діями та поведінкою ОСОБА_1 демонстрував небажання проходити огляд, а саме не видихав повітря, а навпаки вдував в себе. Після зауважень працівників поліції та свідків з приводу неправильного продуття, ОСОБА_1 в грубій формі відмовився від проходження огляду. Працівником поліції було запропоновано проїхати до медичного закладу, на що ОСОБА_1 також відповів відмовою.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмовою ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку.

Відеозапис є безперервним та підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому апеляційний суд враховує, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зазначені вище докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_1 .

Той факт, що при розгляді справи судом першої інстанції не було допитано свідків в судовому засіданні, які крім того підписали протокол про адміністративне правопорушення, не завадило суду повно і всебічно з`ясувати всі обставини справи та прийняти законне і обґрунтоване рішення. Доказів того, що свідки є зацікавленими особами, або надали неправдиві свідчення матеріали справи не містять, тому зазначені доводи апеляційної скарги носять характер припущення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заявляв клопотання про допит свідків. Тому, апеляційний суд вважає доцільним керуватися їх письмовими поясненнями, наданими під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Недовіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показів свідків у суду апеляційної інстанції підстав немає. Дані свідки були ознайомлені з їх обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і доповнюють інші докази по справі.

Письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо обставин події правопорушення узгоджуються з іншими матеріалами справи в своїй сукупності, а саме змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 209892 від 11 травня 2022 року, який є належним та допустимим доказом у справі, і який вони також підписали без застережень.

При цьому апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Хан проти Сполученого Королівства», ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то навіть отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними.

Щодо заперечень апелянтом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, слід зазначити наступне.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.

За пунктом 1.10. ПДР водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23грудня 2005року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Як вже зазначалось, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в своїх письмових поясненнях підтвердили не тільки факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а і факт керування ОСОБА_1 мопедом Viper .

За такого, доводи про те, що водій ОСОБА_1 не керував автомобілем є необґрунтованими та судом апеляційної інстанції розцінюються як обраний ним спосіб захисту з метою намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Посилання апелянта на те, що на момент приїзду працівників поліції його мопед уже не рухався, так як він залишив його на стоянці, не мають вирішального значення для прийняття рішення у справі, так як склад адміністративного правопорушення встановлюється на час його здійснення, а письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановлено факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 перед викликом ними поліції.

Не підтверджується будь-якими доказами у справі також посилання апелянта, що він вжив спиртні напої після того як залишив транспортний засіб на стоянці. Про наявність таких обставин він не повідомляв поліцію в присутності свідків під час фіксації ними адміністративного матеріалу. Протягом всього відеозапису ОСОБА_1 не висловлював свою незгоду із діями працівників щодо проходження огляду на стан сп`яніння.

Правомірність зупинки транспортного засобу не входить до предмету доказування за фабулою ч.1 ст. 130 КУпАП. Тому посилання апелянта на те, що суд не встановив причини зупинки транспортного засобу, що працівниками поліції не було належним чином задокументовано та доведено належними та допустимими доказами факт порушення апелянтом правил дорожнього руху, яке слугувало підставою для зупинки його транспортного засобу, не мають правового значення для вирішення питання про наявність чи відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При прийнятті рішення у справі апеляційний суд виходить також з того, що за відсутності в законодавстві України прецедентного права суд не зобов`язаний враховувати висновки, викладені у постановах апеляційних судів у інших справах. А правовий висновок Верховного Суду, на який посилалися апеляційні суди при прийнятті рішень у справах, був зроблений у справі, розглянутій за правилами КАСУ, а не КУпАП, та з не подібними обставинами, оскільки у тій справі оскаржувалися дії працівника поліції щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.126 КУпАП.

Крім того, матеріали справи не містять доказів оскарження у встановленому законом порядку дій поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та відповідно проведення службового розслідування, висновки якого могли би спростувати усвідомлений факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, слід дійти висновку, що переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.

Слід також зазначити, що у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Згідно довідки старшого інспектора САП Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області від 13 травня 2022 року громадянин ОСОБА_1 не має посвідчення водія на право керування транспортним засобом. Таким чином, судом правильно встановлено, що ОСОБА_1 не отримував водійського посвідчення взагалі.

Відповідно до п.28 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року з змінами, суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

У зв`язку з цим апеляційний суд вважає, що не застосований судом першої інстанції захід адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених чинним законодавством про адміністративні правопорушення, зокрема, ст.33 КУпАП.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 за правопорушення, вчинене 05 травня 2022 року, визначенні його виду та розміру, місцевим судом дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 209895 від 05 травня 2022 року, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тому підстав для скасування постанови судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 05 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 05 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова