Номер провадження: 33/813/1201/23
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

захисника - Берзінь С.Л.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Берзінь С.Л. на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 15.06.2023 року, якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнана винуватою у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.130 КУпАП, та на неї накладено адміністративні стягнення:

-за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік;

-за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.36 КУпАП шляхом накладення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, остаточно призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Згідно з оскарженою постановою, ОСОБА_1 09.04.2023 року, о 20:40 год., керуючи автомобілем «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Одеса по вул. Стовпова, навпроти будинку №17, рухалася у стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів, почервоніння очей. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Крім того, ОСОБА_1 09.04.2023 року, о 22:30 год., керуючи автомобілем «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Одеса по вул. Стовпова, навпроти будинку №5, рухалася у стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів, почервоніння очей. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Не погоджуючись з постановою судді захисник Берзінь С.Л. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Захисник посилається на те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не здійснив повного та всебічного дослідження обставин справи. Вважає, що судом не взято до уваги, що матеріали провадження не містять належних доказів на підтвердження обставин, викладених в протоколах про адміністративні правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не відмовлялась від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Заслухавши ОСОБА_1 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, визначені статтями 247 і 280 КУпАП, з урахуванням положень ст.251 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу, що положеннями ст. 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи суддею не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи та прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Так, зі змісту оскарженої постанови вбачається, що судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 09.04.2023 року, о 20:40 год., керуючи автомобілем «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Одеса по вул. Стовпова, навпроти будинку №17, рухалася у стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів, почервоніння очей. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 09.04.2023 року, о 22:30 год., керуючи автомобілем «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Одеса по вул. Стовпова, навпроти будинку №5, рухалася у стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів, почервоніння очей. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу про неповне з`ясування обставин справи, та допущення судом суттєвих суперечностей в оскарженій постанові. Зокрема судом вказано про встановлення за двома епізодами перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, хоча об`єднані матеріали справи про адміністративне правопорушення не мають доказів перебування останньої під час керування в стані алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності та два протоколи відносно неї складені саме за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову в проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння, що не є тотожними поняттями.

Більш того, при викладі встановлених судом обставин справи, суд першої інстанції встановивши нібито керування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, посилається на порушення останньою п.2.5 Правил дорожнього руху, що свідчить про суперечливість встановлених судом даних, оскільки за Правилами дорожнього руху вказане порушення передбачено п.2.9а (у разі його доведення), а не п.2.5.

Далі, суд першої інстанції в абзаці 11 мотивувальної частини постанови вказав, що проаналізувавши докази в їх сукупності, та давши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто суд, окрім відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що відносно неї було складені два протоколи, вийшов за межі пред`явленого обсягу притягнення до адміністративної відповідальності, та додатково безпідставно кваліфікував її дії ще й як керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 за матеріалами справи про адміністративне правопорушення не притягується до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобам в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Також не інкримінується останній і вказана судом передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів. Не ставиться в вину ОСОБА_1 й відмова проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд наголошує, що за протоколами серії ААД №027616 від 09.04.2023 року та серії ААД №427895 від 09.04.2023 року за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 притягується в обох випадках лише за порушення нею п.2.5 ПДР, тобто за її відмову як особою, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан лише алкогольного сп`яніння, що мало бути й перевірено судом першої інстанції та встановлено доведеність чи не доведеності доказами, які наявні в матеріалах справи.

Далі, в абзаці 17 мотивувальної частини постанови суд знову вказує, що в обох випадках ОСОБА_1 відмовилась пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто суд вказує про встановлення відмови ОСОБА_1 пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення всіх, передбачених станів сп`яніння, визначених у ст.130 КУпАП, тобто окрім алкогольного, ще й наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Однак судом не враховано, що працівниками поліції у ОСОБА_1 було встановлено ознаки лише алкогольного сп`яніння, а тому й пропонувалось пройти огляд лише на цей стан. Більш того, суду слід було врахувати, що огляд на стан наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, має інші його ознаки та проходить за іншою процедурою його виявлення.

Крім того, в абзаці 19 мотивувальної частини постанови суд безпідставно вказує, що вилучення посвідчення водія відбулося саме з метою усунення керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, хоча вказаний стан не доведений та в вину ОСОБА_1 не ставиться.

Апеляційний суд звертає увагу, що диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність окремо за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, окремо за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння та відмова особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння не є тотожними поняттями та їх дотримання передбачено різними пунктами Правил дорожнього руху, а саме п.2.9а та п.2.5 ПДР.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до резолютивної частини постанови суд першої інстанції двічі наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік. Далі, на підставі ст.36 КУпАП шляхом накладення стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, остаточно призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Тобто суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 за двома протоколами притягується до адміністративної відповідальності за однаковою статтею та її частиною, тобто ч.1 ст.130 КУпАП, які були об`єднані в одне провадження, а тому не повинен був призначати подвійне стягнення та посилаючись на ст.36 КУпАП вказувати про накладення стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, оскільки правопорушення за однією і тією ж статтею та її частиною є однаковими.

Таким чином, зурахуванням встановлених апеляційним судом істотних порушень, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, із постановленням апеляційним судом нової постанови.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує таке.

Згідно з протоколом серії ААД №027616 від 09.04.2023 року, водій ОСОБА_1 09.04.2023 року, о 20:40 год., по вул.Стовпова, буд.17 в м. Одесі, керувала автомобілем «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку остання відмовилась, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР (а.с.1).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №027616 від 09.04.2023 року ОСОБА_1 власноручно підписала.

Працівниками поліції в ході складення вказаного протоколу у ОСОБА_1 тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 від 18.08.2012 року.

До вказаного протоколу працівниками поліції долучено диск із відеозаписами нагрудних камер працівників поліції 475778, 471500, 471034.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції цього ж дня та цього ж часового проміжку щодо ОСОБА_1 також складено протокол серії ОД №010564 від 09.04.2023 року про її адміністративне затримання за ч.1 ст.262 КУпАП, відповідно до якого 09.04.2023 року, о 20:40 год., у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, для припинення правопорушення та складання всіх адміністративних матеріалів. ОСОБА_1 під підпис роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а також право та можливість отримання безоплатної правової допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу». Цього ж вечора 09.04.2023 року, о 22:27 год., ОСОБА_1 було звільнено. Скарги та зауваження відсутні, що підтвердженого власноручним підписом останньої (а.с.3).

Також цього ж дня, працівниками поліції щодо ОСОБА_1 складено інший протокол серії ААД №427895 від 09.04.2023 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 09.04.2023 року, о 22:30 год., по вул.Стовпова, буд.5 в м. Одесі, керувала автомобілем «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку остання відмовилась, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР. До вказаного протоколу працівниками поліції долучено диск із відеозаписами нагрудних камер працівників поліції 474508, 474216 (а.с.32).

У вказаному протоколі ОСОБА_1 зазначила, що не була за кермом, пояснення виклала на окремому аркуші.

В своїх письмових поясненнях від 09.04.2023 року ОСОБА_1 зазначила, що її зупинили для перевірки документів, вилучили посвідчення на право керування транспортними засобами, за підозрою перебування в стані алкогольного сп`яніння, після чого викликала «тверезого водія». Після проїхавши з вул. Боженко 2 км до вул. Новікова, ще раз зупинила поліція, її водій злякався та втік, залишив її одну на пасажирському сидінні. Вона залишилась сама. Після чого до неї підійшли працівники поліції та знову склали протокол, за те, що вона ніби знову їхала за кермом (а.с.34).

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.06.2023 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 та об`єднано в одне провадження справи за протоколами про адміністративне правопорушення серія ААД №027616 від 09.04.2023 року (справа №521/11279/23, провадження №3/521/9068/23) за ст.130 КУпАП, та серії ААД №427895 від 09.04.2023 року за ст.130 КУпАП (справа №521/11280/23, провадження №3/521/9069/23) у відношенні ОСОБА_1 (а.с.21, 56).

Не зважаючи на зміст пояснень ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення та її письмових пояснень, факт вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується відеозаписами обставин вчинення адміністративного правопорушення (а.с.5, 35), а також іншими доказами в їх сукупності.

Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З переглянутих судом відеозаписів просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 09.04.2023 року за двома місцями події, а саме о 20:40 год. на вул. Стовпова, буд. 17 та о 22:30 год. на вул. Стовпова, буд.5 в м. Одесі (а.с.5, 35).

Щодо епізоду притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП про скоєння адміністративного правопорушення 09.04.2023 року, о 20:40 год. (протокол серії ААД №027616), на відеозаписах нагрудних камер поліцейських зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження на вимогу поліцейських огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер», так і у медичному закладі.

Апеляційний суд наголошує, що відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сама по собі містить склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність. При цьому, незгода водія з діями працівників поліції щодо вказаних обставин не має жодного значення, оскільки такі дії є особистим волевиявленням особи, що не бажає пройти огляд. Тому, враховуючи те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» та в медичному закладі, на що остання відмовилася, що беззаперечно вказує на наявність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На відеозаписі 471034 зафіксовано момент зупинки транспортного засобу, перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля, а також перебіг складання протоколу про адміністративне правопорушення, в тому числі і відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Поліцейськими від самого початку повідомлено останню, що в неї виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння.

Тобто, дій, які б вказували на порушення поліцейськими порядку або Інструкції під час апеляційного розгляду скарги не встановлено та дії останніх були здійснені в межах наданих їм повноважень.

Також апеляційний суд звертає увагу на поведінку ОСОБА_1 при спілкуванні із працівниками поліції при виконанні ними службових повноважень, а саме те, що відмовлялася на законну вимогу працівників поліції надати посвідчення водія та документи на транспортний засіб, яким керувала, остання намагалася покинути місце події, що стало наслідком вжиття поліцейськими заходів щодо її затримання (протокол серії ОД №0105564 про адміністративне затримання за ч.1 ст.262 КУпАП), для забезпечення можливості складення відносно неї адміністративних матеріалів.

При цьому правниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 , що згідно ст.45 Закону України «Про Національну поліцію» до неї будуть застосовані спеціальні засоби кайданки.

Також поліцейським довелося викликати інший екіпаж поліції для приїзду інспектора такої ж статі як і правопорушниця, з метою забезпечення можливості проведення поверхневої перевірки відповідно до ст.34 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки ОСОБА_1 сховала до кишені наявні при ній документи та відмовляла їх пред`явити.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та в один із моментів остання ніби погодилась пройти огляд на місці зупинки автомобілю, однак фактично своєю поведінкою показала протилежне, оскільки навмисно не продувала газоаналізатор «Драгер» та не видихувала потік повітря, не зважаючи на численні вмовляння та роз`яснення поліцейських, що чітко зафіксовано на відеозаписах.

Поведінка ОСОБА_1 свідчить про умисне намагання уникнення огляду на стан алкогольного сп`яніння та її відмову від проходження такого огляду.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що на відеозаписі 475778 зафіксовано, що при спілкуванні із працівником поліції ОСОБА_1 запитала, чи завтра коли вона вже буде твереза чи зможе їхати за кермом. Тобто вказане питання правопорушниці також підтверджує те, що працівниками поліції дійсно могли бути встановлені ознаки алкогольного сп`яніння.

Щодо епізоду притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП про скоєння адміністративного правопорушення 09.04.2023 року, о 22:30 год. (протокол серії ААД №427895), на відеозаписах нагрудних камерах поліцейських також зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження на вимогу поліцейських огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер», так і у медичному закладі.

Відеозаписами підтверджується перебування ОСОБА_1 за кермом автомобілю, повідомлення поліцейськими про наявність в неї ознак алкогольного сп`яніння, її відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також перебіг складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не зважаючи на те, що відносно неї вже було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції їй роз`яснено заборону її керування транспортним засобом як особі, яка перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння, роз`яснено необхідність виклику іншої особи, яка перебуває в тверезому стані, яка могла б сісти за кермо та перевезти автомобіль за місцем проживання, ОСОБА_1 значення вказаним попередженням поліцейських не надала, проігнорувала їх, та скориставшись тим, що працівники поліції поїхали на інший виклик, самостійно знову сіла за кермо автомобілю та здійснила на ньому рух, після чого повторно була зупинена іншим екіпажем працівників поліції та щодо неї знову складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 пересіла з сидіння водія на пасажирське сидіння, не відчиняла автомобіль, не надавала документів на посвідчення своєї особи, назвалась іншим іменем « ОСОБА_2 », що лише в подальшому було спростовано працівниками поліції та встановлено особу водія при вжитті заходів шляхом перевірки автомобіля за допомогою «Армору».

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 від освідування на стан алкогольного сп`яніння не відмовлялась, апеляційний суд визнає неспроможними та такими, що спростовуються відеозаписами обставин події.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 проходила огляд на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер», апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки з поведінки останньої, яка зафіксована на відеозаписі, вбачається, що вона після неодноразових пропозицій працівників поліції щодо необхідності проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, їх роз`яснень встановленого порядку його проходження, неодноразово відмовлялась від його проходження, після ніби надала формальну згоду на проходження огляду на алкотестер «Драгер» на місці зупинки, однак фактично вживала всіх можливих, на її думку, заходів щодо не проходження цього огляду, оскільки вказаний газоаналізатор не продувала, на вмовляння поліцейських не видувала повітря в прилад назовні, відповідно перешкоджала проходженню її огляду та встановленню її дійсного стану алкогольного сп`яніння чи спростування цього. Тому фактична поведінка ОСОБА_1 свідчить про її відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та нівелює ніби формальне погодження на продуття приладу «Драгер».

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи захисника щодо не пропонування працівниками поліції ОСОБА_1 проходження огляду в медичному закладі, оскільки вказане спростовується долученими до матеріалів справи відеозаписами обставин події.

Доводи апелянта про те, що на відеозаписах не підтверджується наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки наявність чи відсутність ознак алкогольного сп`яніння встановлюються працівниками поліції при безпосередньому спілкуванні із водіями, в тому числі і ОСОБА_1 , а запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння очей, зрозуміло що не може бути передано відеозаписом. Разом з тим ознака перебування водія в стані алкогольного сп`яніння як поведінка, що не відповідає обстановці чітко підтверджується відеозаписом.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 не була за кермом автомобіля, оскільки в двох випадках на відеозаписах зафіксовано факт перебування останньої за кермом транспортного засобу.

За першою подією з відеозапису 471034 вбачається як працівник поліції зупинив автомобіль під керуванням ОСОБА_1 .

За другою подією відеозаписом 474216 також підтверджується перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу, та момент переміщення останньої з сидіння водія на пасажирське сидіння, не зважаючи на те, що працівник поліції стояв біля автомобіля, та відповідно її переміщення було зафіксовано на його боді камеру.

Вищевказаним відеозаписом відповідно спростовуються доводи ОСОБА_1 про те, що за кермом автомобіля ніби перебував інший водій, який злякався працівників поліції та втік.

Вказані доводи апеляційний суд визнає такими, що спрямовані на намагання уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Зі змісту апеляційної скарги захисника вбачається, що останній фактично не заперечує того факту, що на відеозаписі зафіксовано саме ОСОБА_1 , за подій, які відбувались 09.04.2023 року, зокрема її спілкування з працівниками патрульної поліції.

Апеляційний суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відео достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколі обставин, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом. За наведених обставин, даний доказ, з огляду на приписи ст.251 КУпАП, є належним та допустимим.

Будь-яких інших фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких даних і під час апеляційного розгляду справи.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 працівниками поліції не були роз`ясненні наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки згідно відеозапису обставин події вбачається, що працівниками поліції не тільки роз`яснено їй, що буде складено протокол, який розглядається судом, а й ще повідомлено яке адміністративне стягнення передбачено законодавством, у разі встановлення судом її вини за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 зазначає, що не має до працівників поліції претензій та розуміє, що вони виконують свою роботу.

Доводи захисника в апеляційній скарзі щодо протоколу про адміністративне правопорушення від 14.03.2023 року серії ААД №3611929 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП стосовно керування 14.03.2023 року в стані алкогольного сп`яніння, з результатами 1,78 ‰, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи на має такого протоколу, та ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, що мало місце в іншу дату, час та за інших обставин (а.с.66).

З урахуванням всього вищевикладеного, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 09.04.2023 року, о 20:40 год., керувала автомобілем «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Стовпова, навпроти будинку №17, в м. Одесі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі остання відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Крім того, ОСОБА_1 09.04.2023 року, о 22:30 год., керувала автомобілем «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Стовпова, навпроти будинку №5 у м. Одесі, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі остання відмовилася, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Дослідивши матеріали об`єднаної справи про адміністративне правопорушення, апеляційним судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД №027616 від 09.04.2023 року та серії ААД №427895 від 09.04.2023 року (а.с.1, 32); протоколом ОД №010564 про адміністративне затримання за ч.1 ст.262 КУпАП (а.с.3); дисками з відеозаписами обставин події (а.с.5, 35) та іншими доказами в матеріалах справи.

Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 за двома епізодами 09.04.2023 року, які мали місце о 20:40 год. та о 22:30 год., складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При обранні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП України та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 36 КУпАП передбачено накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень. Частиною 1 та 2 вказаної норми визначено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що постановою суду від 06.06.2023 року протоколи відносно ОСОБА_1 були об`єднані в одне провадження, за якими остання притягується до адміністративної відповідальності за вчинення тотожного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , відповідно до вимог статей 23, 33 КУпАП, апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, обставини його вчинення та особу порушниці.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, керуючись вимогами ст.ст. 23, 33 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе частково задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції, та постановити нову якою визнати ОСОБА_1 винуватою за ч.1 ст.130 КУпАП з призначенням адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що визначене санкцією статті, яке буде достатнім та справедливим, та відповідатиме меті адміністративного стягнення по даній справі.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Берзінь С.Л. задовольнити частково.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 15.06.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана винуватою за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою за ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) на користь держави.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський