Справа №443/1114/23
Провадження №3/443/630/23
ПОСТАНОВА

іменем України

12 вересня 2023 рокусуддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 783434 від 31.05.2023, 05 травня 2023 року, громадянин ОСОБА_1 по місцю постійного проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , в ході якого обзивав нецензурними та образливими словами, чим міг завдати шкоду психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, дату та час розгляду справи.

Одночасно, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 , згідно якої останній просить розглянути вчинене ним адміністративне правопорушення без його участі.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, вважаю можливим проводити розгляд справи у відсутності особи, що притягається до відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи вимоги ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушенняє будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення (ч.1 ст.173-2 КУпАП).

На підтвердження факту повторного вчинення протягом року ОСОБА_3 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП працівниками поліції до матеріалів справи долучено копію долучено витяг з ІКС «ІПНП», а також постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 28.01.2021 року по справі №443/1478/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, матеріали справи крім самого протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 783434 від 31.05.2023, містять: рапорт працівника відділення поліції №2 Львівського РУП №2 ГУГП у Львівської області від 05.05.2023 року про реєстрацію адміністративного правопорушення, заяву та письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 від 05.05.2023 року; письмові пояснення ОСОБА_1 від 31.05.2023 року.

Одночасно, суд зазначає, що постанова Жидачівського районного суду по справі №443/1478/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, жодним чином не підтверджує повторність вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки така винесена 28.01.2021 року, тобто більше ніж за рік до дати події, яка мала місце 05.05.2023 року.

При цьому до протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 783434 від 31.05.2023 не додано жодного доказу на підтвердження притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП протягом року до 05.05.2023 року та застосування до останнього заходів адміністративного стягнення, а відтак суд приходить до переконання в діях ОСОБА_1 відсутній складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме відсутня така кваліфікуюча ознака об`єктивної сторони складу правопорушення як повторність.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Козинець проти України» (заява № 75520/01) від 06 грудня 2007 року суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia» , рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вищевикладене свідчить про те, що працівниками поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно до ст. 247 ч.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, матеріали справи не містять достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі ст. 247 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя С.І. Сливка