Провадження № 3/742/267/23
Єдиний унікальний № 742/549/23
Постанова
20 березня 2023 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Коваленко А.В., за участі секретаря судових засідань Риндя Л.А., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Прилуках адміністративну справу, що надійшла від Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , раніше протягом останнього року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не притягувався,
за ч.1 ст.130 КУпАП, -
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 471502 від 28.01.2023 року, ОСОБА_1 28.01.2023 року об 00 год 17 хвилин в м.Прилуки по вулиці Ярмаркова керував транспортним засобом Фольксваген д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушена мова). Від проходження медогляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився на відео, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 показав, що дійсно їхав на автомобілі та був зупинений працівниками поліції. Оскільки під час конфлікту з водієм таксі, який ображав його матір йому було нанесено удар в щелепу то він їхав у лікувальний заклад з метою отримати медичну допомогу. На місці зупинки він постійно просив працівників поліції відвезти його в лікарню для отримання медичної допомоги і в лікарні вирішити питання щодо освідування, оскільки у нього сильно боліла щелепа. Працівники поліції безпідставно відмовилися його відвезти в лікарню. Після складання протоколу він відразу ж поїхав в лікарню де йому надали медичну допомогу і провели обстеження на стан сп`яніння, яке показало, що він тверезий. Пройти обстеження на місці він не міг із-за болю та наполягав на поїздці до лікарні де і згоден був пройти обстеження.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Надаючи аналіз вище вказаним нормам, суд констатує, що відповідальність за ч.1 ст.130 КУПАП за порушення п.2.5 ПДР України настає за умови виявлення працівниками поліції у водія ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння та в зв`язку відмовою водія від проходження обстеження на стан сп`яніння. Тобто, вимога працівника поліції до водія пройти обстеження на стан сп`яніння за відсутності ознак сп`яніння є незаконною і тому сам факт відмови водія від проходження обстеження на стан сп`яніння за відсутності доказів наявності ознак сп`яніння не тягне за собою відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення додані наступні докази :
протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 471502 від 28.01.2023 року якому зазначено, що , ОСОБА_1 28.01.2023 року об 00 год 17 хвилин в м.Прилуки по вулиці Ярмаркова керував транспортним засобом Фольксваген д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушена мова). Від проходження медогляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився на відео, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
З дослідженого в судовому засіданні дисків з відеозаписом місця події, вбачається, що працівник поліції перевіряє документи у водія та запитує чи вживав він спиртні напої, на що водій відповідає, що не вживав. Працівник поліції вказує, що у водія маються ознаки алкогольного сп`яніння та пропонує пройти обстеження на місці чи в лікарні.( файл 1)
Водій на пропозицію пройти обстеження на місці вказує, що не буде проходити обстеження і повідомляє, що оскільки в нього пошкоджена скула та вибиті зуби, то просить відвезти його в лікарню і там вирішити всі інші питання.
На спростування винуватості ОСОБА_1 винуватості стороною захисту надані наступні докази:
висновок щодо результатів медичного обстеження з метою виявлення стану алкоголького, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.01.2023 року о 01 год 00 хв. відповідно до якого у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено;
виписка з історії хвороби ОСОБА_1 з якої вбачається, що станнього направлено 28.01.2023 року в стаціонар з діагнозом відкритий перелом щелепи зліва ;
довідка Прилуцької ЦМЛ відповідно до якої ОСОБА_1 28.01.2023 об 0 год 50 хвилин звернувся до лікарні та останньому встановлено діагноз "забій нижньої щелепи, перелом зліва-?".
Слід зазначити, що у своїй діяльності поліцейські керуються, зокрема Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 за №1452/735 /надалі Інструкція/, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 /надалі Порядок/, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджені Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 /надалі - Інструкція 2/.
Статтею 266 КУпАП регламентовано порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Підставою для складання працівниками патрульної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, було виявлене працівниками поліції порушення ОСОБА_1 вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з керуванням ним транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння і відмовою в проходженні відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції на ознаки алкогольного сп`яніння водія вказують: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
У той час як ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння, за виключенням запаху алкоголю з порожнини рота, звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Описані в Інструкції ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не удаваними, як у даному випадку.
Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що метою огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.
Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП повинна ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення останнім п. 2.5 ПДР , а саме: за відмову пройти обстеження на стан наркотичного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Надаючи аналіз показанням ОСОБА_1 , відеозапису долученого до матеріалів справи , суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції та в зв`язку з отриманою травмою щелепи відмовився проходити обстеження на місці зупинки.
Натомість, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти обстеження у лікувальному закладі , а навпаки наполягав відвезти його до лікарні і там вирішити всі питання після отримання медичної допомоги.
Таким чином , суд констатує, що відмова ОСОБА_1 від проходження обстеження на місці події в зв`язку з наявністю в останнього фізичного болю від отриманої травми не може свідчити про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП , оскільки ОСОБА_1 наполягав на доставлення його до лікувального закладу.
Крім того, висновок медичного огляду та виписки з медичної карти ОСОБА_1 вбачається, що у останнього не виявлено ознак алкогольного сп`яніння та мається перелом щелепи , а отже дані докази підтверджують правдивість показання ОСОБА_1 щодо неможливості пройти обстеження на місці зупинки із-за фізичного болю.
Також, слід зазначити, що адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 було складено 28.01.2023 року об 00 год 36 хвилин, а в лікувальний заклад останній звернувся 28.01.2023 року о 0 год 50 хвилин і відразу ж об 01 год 00 хвилин пройшов обстеження на стан сп`яніння, яким встановлено, що ознак сп`яніння не виявлено.
Враховуючи, що працівники поліції відмовилися доставити ОСОБА_1 до лікувального закладу і останній самостійно пройшов обстеження на наявність алкоголю через 24 хвилини після складання протоколу, суд вважає , що обвинувачення ОСОБА_1 в тому, що він відмовився пройти обстеження на стан сп`яніння є безпідставними.
Також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і звинувачення про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, оскільки з відео дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 постійно наполягав на тому , що він спиртні напої не вживав.
Зазначення в протоколі про те, що в ОСОБА_1 ознаками сп`яніння є порушення координації рухів та порушення мови, також не знайшло свого підтвердження, оскільки у пошкодження щелепи та фізична біль могли призвести до наявності таких ознак.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
У свою чергу, згідно з вимогами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення. На суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» набрало законної сили.
У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Беручи до уваги наведене, суд, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 130, 245, 247, 251, 255, 256, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На постанову протягом 10 днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд.
Суддя: Анатолій КОВАЛЕНКО