Дата документу Справа № 334/4546/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/4546/22 Головуючий в 1 інст. Козлова Н.Ю.
Провадження №33/807/197/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Яблуновського А.Л., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Яблуновського А.Л. на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2022 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, суддя місцевого суду встановив, що 24.09.2022 року о 23 год. 20 хв. в м. Запоріжжі по вул. Професора Толока 22, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER державний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонений шляхом паркування.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Яблуновський А.Л. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, яку доповнив та якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, та підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що на момент зупинки біля АТБ маркету, розташованого м. Запоріжжі по вул. Професора Толока 22транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER державний номер НОМЕР_2 , вказаним автомобілем ОСОБА_1 не керував. Також зазначає, що ОСОБА_1 не було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки працівники поліції не повідомили його про вказану дію та не роз`яснили його прав. Вказує, що посилання суду про обізнаність ОСОБА_1 про час місце та дату судового засідання є помилковими, оскільки останній не отримував судових повісток та не викликався до суду іншими засобами. У зв`язку із чим, був позбавлений своїх процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Зазначає, що суд розглянув справу поверхневого та не об`єктивно, не взявши до уваги наявність або відсутність інших доказів окрім протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому без належного виклику ОСОБА_1 у судове засідання. Сторона захисту вважає, що наведені вище обставини в своїй сукупності свідчать про відсутність в даній справі будь-яких допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Просить скасувати постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2022 р. та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , думку адвоката Яблуновського А.Л., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справу було розглянуто за відсутності апелянта, який не був обізнаний про наявність справи та протоколу, апеляційна інстанція виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Судом першої інстанції неодноразово здійснювався виклик ОСОБА_1 за адресою, вказаною в протоколі, а саме: АДРЕСА_1 , однак поштові конверти повернулися до суду з позначками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.12,13).

Суд першої інстанції неодноразово призначав розгляд справи, проте, відкладав їх через неявку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 був зобов`язаний цікавитись відомостями про рух справи про адміністративне правопорушення та прибути до суду для участі в судовому засіданні.

Інформація про завчасне публікування списків справ, призначених до розгляду в кожному суді України, у тому числі в Ленінському районному суді м.Запоріжжя, на офіційному сайті, дошці об`яв, є загальновідомою.

Крім того, права передбаченіст. 268 КУпАПбули поновленні ОСОБА_1 шляхом виклику до суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності ОСОБА_1 про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст.268 КУпАП правами. Реалізації зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням особи і останній реалізував їх при апеляційному перегляді.

Отже, сукупність наведених обставин, на думку апеляційного суду, не дають підстав для скасування судового рішення з мотивів не дотримання прав ОСОБА_1 .

Перевіряючи інші доводи сторони захисту, апеляційний суд виходить із наступного.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 143288 від 24.09.2022 року (а.с. 1) підтверджується: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.09.2022 року (а.с. 5), актом огляду на стан сп`яніння (а.с.4), даними відео фіксації (а.с.7).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта, що він не керував транспортним засобом апеляційний суд, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає непереконливими.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат підтримали апеляційну скаргу, сторона захисту зазначила, що деякі файли, які долучені до матеріалів справи не містять відомостей щодо вищезазначених обставин, зокрема час, місце вчинення адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі та направленні, не збігається з подіями, які відбувалися. Зазначив, що права та обов`язки ОСОБА_1 не роз`яснювались, а в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленні відсутні підпис та відомості щодо особи, якай його склала.

При цьому, особливості цього провадження засвідчують підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, на чому суд апеляційної інстанції з огляду на досліджене відео, зауважує.

Так, відомостями відеоматеріалу (файл 2) зафіксовано факт зупинки транспортного засобу, на прохання співробітника поліції водія.

При цьому, двері автомобіля залишаються зачиненими з усіх боків, а відеозйомка працівником патрульної поліції ведеться безперервно одразу після зупинки транспортного засобу у достатньому наближені до вікон автомобіля при зачинених дверях. Вказана обставина дозволяє стверджувати про перебування на водійському сидінні саме чоловіка, яким є ОСОБА_1 .

Подальша фіксація подій у вигляді спілкування ОСОБА_1 та його дружини із працівниками поліції, за відсутності інших сторонніх дорослих осіб, також додатково підтверджує факт керування даним зупиненим транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Далі, працівники поліції очікують коли водій відчинить двері або вікно транспортного засобу, для з`ясування обставин. Водій знаходиться на зачиненими дверима, на задньому сидінні знаходиться дитина.

Також наявний інший файл, за змістом відео: водій надає свої документи в додатку «Дія». Працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про підозру перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, оголошує виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, та тричі пропонує пройти відповідний огляд на місці за допомогою приладу «Драгер». На таку пропозицію ОСОБА_1 вказує, що не перебував за кермом, поруч є жінка, яка стверджує, що може вона перебувала за кермом та починає сперечається з працівником поліції. Працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що на нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки.

Отже, за обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зафіксована поведінка ОСОБА_1 працівником поліції вірно розцінена як відмова водія від проходження огляду, про що було повідомлено ОСОБА_1 .

Отже, з огляду на сукупність вказаних обставин, у апеляційного суду не виникає сумнівів щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та у зазначеному місці, а позиція останнього спрямована на уникнення останнього від адміністративної відповідальності за допущене правопорушення.

При цьому, зафіксований стан ОСОБА_1 надавав працівникам поліції обґрунтованих сумнівів у керуванні ОСОБА_1 транспортного засобу у тверезому стані, а сукупність ознак, які вказують на небезпідставні вимоги працівника патрульної поліції пройти відповідний огляд та зафіксована відмова ОСОБА_1 переконують апеляційний суд у доведеності провини ОСОБА_1 .

Що стосується того, що відеозапис є не належним доказом у справі, оскільки зафіксований на мобільний телефон без зазначенням дати та часу, а також спливу часу на екрані, то слід зазначити, що даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки фіксує обставини, які відносяться до зазначеної у протоколі події та не містить ознак фальсифікації. Відеоматеріал наявний у достатньому об`ємі задля з`ясування дійсних обставин справи.

Доводи апелянта щодо різниці часу між відезйомкою та складанням протоколу і направлення слід відхилити, оскільки апеляційний суд не вбачає в даному випадку зазначені неточності, які можуть вплинути на обставини події. При цьому, протокол відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735, зокрема в них зазначене місце складання та місце і дата вчинення правопорушення, суть правопорушення, анкетні дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідаючи на доводи апелянта щодо не роз`яснення прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд виходить із наступного.

Так, поведінка ОСОБА_1 на відеозаписі вказує, що він не вимагав роз`яснення йому певних прав або особливостей процедури, повністю усвідомлював вимогу поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, здійснював активні, свідомі та вольові дії, щоб ухилитись від відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до висновку про дотримання прав і свобод працівниками поліції під час події.

Посилання в апеляційній скарзі, про те, що у акті та в направленні відсутні підписи та відомості про особу, яка їх складала є безпідставними, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду. При цьому, у акті та направленні чітко зазначені :посада, найменування підрозділу НПУ, спеціальне звання та ПІБ особи, яка склала відповідний документ.

Твердження апелянта, що ОСОБА_1 від підпису та від дачі пояснень не відмовлявся, оскільки протокол взагалі не складався, спростовуються відеозаписом, з якого вбачається, що після повідомлення останньому щодо складання відносно нього протоколу, ОСОБА_1 проігнорував дану дію, разом із жінкою повернувся до свого автомобілю. Тим самим, не виявив свого бажання надати пояснення, підписати та отримати копію протоколу.

Отже, на переконання апеляційного суду працівниками поліції було дотримано вимоги ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, ЗУ «Про національну поліцію».

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАп справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Яблуновського А.Л. залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2022 р., якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПзалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник