Справа № 496/4899/23
Провадження № 3/496/3658/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., за участю секретаря Попової А.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Дьоміна О.М.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

02.07.2023 року об 11:00 год на 452 км автодороги Київ-Одеса Одеського району Одеської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із застосуванням приладу Alcotest 7510/ARMF0291, проба позитивна 0,96‰, зафіксовано портативним відео реєстратором 474574.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч. 1 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав. При цьому пояснив, що він керував автомобілем у тверезому стані, на місці зупинки він наполегливо просив працівника поліції надати йому сертифікат на прилад Драгер, а також направити його у наркологічний диспансер, але йому було відмовлено. Вказав, що алкогольні напої він вживав, але не цього дня, а напередодні, рано виїхав у військову частину, у якій він проходить службу, оскільки дуже поспішав. Також пояснив, що причиною зупинки працівниками поліції стало те, що він не зупинився на вимогу дорожнього знаку STOP, але протокол про адміністративне правопорушення про порушення Правил дорожнього руху з цього приводу відносно нього не складався. Від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки він не відмовлявся. На проходженні медичного огляду у наркологічному закладі він наполягав, але це не зафіксовано на відео. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому просив провадження по справі закрити.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Дьомін О.М. заперечував проти обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та просив провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. При цьому пояснив, що співробітники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд у медичному закладі, а провели його на місці зупинки, що вважає грубим порушенням. До того ж, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, а в даному випадку огляд був проведений без свідків. Вказує, що ОСОБА_1 не надали сертифікат на прилад, у зв`язку з чим результат огляду не можна вважати вірним, оскільки без цього сертифікату прилад можна вважати не придатним для використання. Також просив викликати та допитати у судовому засіданні особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, в якості особи, яка підтримує державне обвинувачення у суді, для того, щоб він доказав вину водія ОСОБА_1 , застосувавши аналогію закону, а саме КПК України, по принципу участі прокурора в якості державного обвинувачення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, приходить до переконання, що в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу;

в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

не належить цьому засобу;

не відповідає вимогам стандартів;

закріплений не в установленому для цього місці;

закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;

г) передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані;

ґ) передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню відповідно до вимог розділу 24 цих Правил;

д) під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання);

е) користуватися розпізнавальним знаком Водій з інвалідністю за відсутності у водія чи пасажира документів, що підтверджують інвалідність (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Так, відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 266 КУпАП та Наказу МВС України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року про затвердження Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

В рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі відповідно до встановлених норм Закону.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується дослідженими судом доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №147868 від 02.07.2023 року, в якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення та який в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» власноручно написав: «згоден»;

- висновком приладу Drager Alcotest 7510, тест № 721, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено вміст 0,96‰ алкоголю, що підтверджує, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому ОСОБА_1 власноручно поставив свій підпис про те, що з результатами огляду згоден;

- оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Drager Alcotest 7510, де також зафіксовано, що ОСОБА_1 погодився з результатом вказаного тесту.

У відповідності до п. 5 розділу II Інструкції № 1452/735, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Між тим, твердження захисника Дьоміна О.М. та Ракаускаса О.В. про те, що останній вимагав надати свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про його повірку спростовуються долученим до матеріалів справи відеозаписом обставин подій, з якого вбачається, що після роз`яснень інспектором поліції причин зупинки автомобіля, в процесі спілкування від ОСОБА_1 відчувався різкий запах алкоголю, що стало приводом та підставою для проходження огляду на стан сп`яніння, і ОСОБА_1 не вимагав у поліцейського надання йому вказаних сертифікату та свідоцтва.

Також відеозаписом підтверджуються факт причини зупинки ОСОБА_1 , де чітко видно, що останній рухався на автомобілі Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 , і під`їжджаючи до знаку дорожнього руху STOP не виконав вимоги даного знаку, що і стало причиною зупинки його працівником поліції. Зазначене ОСОБА_1 також підтвердив у судовому засіданні.

Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.2018 відеозапис із нагрудного відео реєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Крім того, доводи захисника Дьоміна О.М. щодо того, що у матеріалах справи існують протиріччя, а саме: чому ОСОБА_1 не було направлено чи запропоновано працівниками поліції пройти огляд наркологічного диспансеру в м. Одесі або іншому наркологічному диспансері, також не заслуговують на увагу, оскільки такий огляд проводиться у разі незгоди водія з результатами огляду, що прямо передбачено ч. 3 ст. 266 КУпАП, а з протоколу про адміністративне правопорушення, доданих до нього матеріалів та відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 з результатами огляду погодився.

Водночас, відповідно до п. п. 2, 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за №1413/27858 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 6 Розділу ІІ цієї Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, оскільки у даному випадку ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, шляхом продування спеціального технічного засобу, в ході якого поліцейський здійснював відеофіксацію з використанням технічних засобів відеозапису: нагрудна портативна відеокамера, норми КУпАП мають вищу юридичну силу порівняно з Інструкцією №1452/735 від 09.11.2015 року, а відтак доводи захисника Дьоміна О.М. про те, що огляд проводився без присутності двох свідків на підставі чого такий огляд проведений с порушенням, є безпідставними.

Що стосується вимоги захисника Дьоміна О.М. стосовно того, щоб викликати та допитати у судовому засіданні особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, в якості особи, яка підтримує державне обвинувачення у суді, для того, щоб він доказав провину водія ОСОБА_1 , застосувавши аналогію закону, а саме КПК України, по принципу участі прокурора в якості державного обвинувачення, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 КУпАП, прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право, зокрема, брати участь у розгляді справи, а частиною другою цієї статті встановлені випадки обов`язкової участі прокурора (провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9, 172-9-2 цього Кодексу).

Тобто законодавством передбачено випадки, коли участь прокурора у розгляді судом справ про адміністративне правопорушення є обов`язковою та випадки, коли участь є факультативною.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Отже, обов`язкова участь прокурора при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 130 КУпАП, не передбачена законом.

Крім того, особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення - т.в.о. інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП старший лейтенант поліції Курлов О.І., не може брати участь у розгляді справи як прокурор та підміняти собою посаду прокурора, а тим паче здійснювати державне обвинувачення.

Відтак, процесуальні підстави для виклику і обов`язкового залучення т.в.о. інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції Курлова О.І. в якості прокурора у справі про адміністративне правопорушення, за вчинення якого притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відсутні.

При цьому, доводи захисника про необхідність застосування аналогії права щодо призначеного стягнення слід відхилити.

Так, дійсно при існуванні прогалин законодавства у сфері справ про адміністративні правопорушення застосовується аналогія права у межах положень кримінального процесуального законодавства, що просив застосувати захисник Дьомін О.М. у судовому засіданні, проте в даному випадку вимоги захисника щодо виклику та допиту у судовому засіданні особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, в якості особи, яка підтримує державне обвинувачення у суді, не відповідають вимогам Закону.

Суд критично ставиться до тверджень ОСОБА_1 та його захисника Дьоміна О.М., що ОСОБА_1 на вулиці, не під час відеозйомки, просив працівників поліції направити його на огляд до наркодиспансеру, а також наполягав надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, оскільки вони викликають об`єктивний сумнів, є безпідставними та оцінюються судом як обрана лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, з метою виправдання ОСОБА_1 .

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 приймаю до уваги: характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи; особу порушника, і вважаю, що адміністративне стягнення повинно бути накладене на нього у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Крім того, суд, при накладанні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 враховує, що він вчинив грубе правопорушення, яке виразилося в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу, швидкість реакції, яке могло потягнути за собою тяжкі наслідки.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536,80 гривень.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами.

Європейський суд з прав людини оцінює «розумність» тривалості провадження з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливість предмета спору для заявника.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

З 01.01.2023 року по 07.09.2023 року внаслідок автоматизованого розподілу в провадження судді Трушиної О.І. надійшло 1167 справ, що перевищує річне навантаження на одного суддю, яке згідно з коефіцієнтом, визначеного Радою суддів України спільно з ДСА України, має становити 183 справи на одного суддю на рік.

З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2016 року кількість суддів у Біляївському районному суді зменшилася з 11 до 7), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ, суд позбавлений можливості вирішувати процесуальні питання, в тому числі скласти повний текст судового рішення у строки, передбачені національним законом, тому повний текст рішення складено 07.09.2023 року.

Крім того, суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І. перебувала у нарадчій кімнаті з 12:30 год 23.08.2023 року до 16:00 год 30.08.2023 року по кримінальному провадженню №496/4654/18 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, для ухвалення вироку.

Керуючись ст. 23, 40-1, 130, 268, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови суду складено 07.09.2023 року.

Суддя О.І. Трушина