ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/9/23 Справа № 694/942/22 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Шарко О. П. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Столяра О.А., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Звенигородського райсуду Черкаської обл. від 15.08.2022 р., якою

ОСОБА_1 , який

народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , має вищу освіту, громадянина України, адвоката, проживає АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору в сумі 496,2 грн., як інваліда 2 групи, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 25.05.2022 р. о 21 год. 30 хв. в м. Звенигородка по вул. Благовісній Черкаської обл. водій ОСОБА_2 керував автомобілем Hyundai Veracruz НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу або в лікарні відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адмінправопорушення. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні докази законних підстав для зупинення транспортного засобу, яким він керував. Працівники поліції під`їхали до нього коли він знаходився позаду свого автомобіля, який стояв на стоянці та не рухався. Поліціантами було порушено право на захист, а саме не залучено захисника від центру надання вторинної правової допомоги, не видане письмове направлення у найближчій медичний заклад для проходження медичного обстеження. Акт на вилучення автомобіля та протокол про адмінправопорушення складено одночасно різними працівниками поліції одночасно із залученням одних і тих же понятих. Також, зазначає, що працівники поліції виконували вказівку вищого керівництва за його принципову адвокатську позицію. Не отримавши направлення до медичного закладу, він разом з адвокатом Бабенком Р.В. поїхали у Звенигородську ЦРЛ, де черговий лікар категорично відмовила у заборі крові на вміст алкоголю. Також, зазначає, що пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можна визнати належними доказами, оскільки вони судом не допитувалися, не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, їх письмові пояснення написані поліцейським. Допитаний судом поліцейський ОСОБА_5 не зміг суду пояснити причину зупинки, підстав відмови у забезпеченні права на захист, мотивував свої пояснення тим, що апелянт є адвокатом і не потребував залучення адвоката.

Апеляційний суд, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Столяра О.А., які підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити по викладених в ній доводам, вивчивши матеріали адмінсправи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушен-ня норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адмінправопо-рушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Однак, суд, який розглядав справу, зазначених вимог закону не виконав.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адмінправопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічна норма міститься і в п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 9.11.2015 р. №1452/735.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адмінвідповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адмінправопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адмінправопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адмінправопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Ст. 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і усвідомлена відмова цієї особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР України та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 р. Верховний суд у справі № 686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Згідно ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні в повному обсязі докази, що підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні адмінправопорушення.

Суд першої інстанції, пославшись на письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не взяв до уваги, що ці пояснення не можна визнати належними доказами, оскільки ці свідки судом безпосередньо не допитувалися, не попереджалися про кримінальну відповідальність та за дачу завідомо неправдивих свідчень, їх письмові пояснення написані не ними, а іншими особами.

Працівники поліції Павлов Д.С. та ОСОБА_6 , які складали процесуальні документи, на неодноразові виклики з метою перевірки всіх обставин справи до апеляційного суду не з`явилися незважаючи на те, що викликалися через нач. Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській обл.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху і як наслідок його законну зупинку за таке порушення.

Суд першої інстанції у постанові посилається, як на доказ на відеоматеріали, згідно яких ОСОБА_2 керував транспортним засобом. Однак, апеляційний суд після перегляду відеоматеріалів дійшов висновку, що вони підтверджують факт, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, але причину чи підставу з яких проводилися процесуальні дії працівниками поліції, встановити не можливо. Крім того, з долученого відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 не погоджувався на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а не відмовлявся взагалі від його проходження, просив дати йому направлення для проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, докази, на які послався суд першої інстанції у своїй постанові, не доводять вини ОСОБА_2 , а тому висновки суду ґрунтуються на припущеннях.

При складанні адмінпротоколу були допущені грубі порушення вимог КУпАП, прав та законних інтересів особи, відносно якої складено адміністративний протокол, тому що йому не було надано можливості скористатися послугами захисника, йому не були роз`яснені його права та обов`язки, усунути які в ході судового розгляду справи неможливо.

З огляду на наявні істотні порушення при складанні протоколу про адмінправопорушення, суд визнає вказаний протокол та додані до нього матеріали недопустимими доказами, тому що вони отримані з істотним порушенням вимог КУпАП.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_2 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. За таких обставин, всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні даного правопорушення слід витлумачити на його користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адмінправопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адмінправопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Звенигородського райсуду Черкаської обл. від 21.09.2022 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адмінправопорушення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.