Справа 573/452/23
Номер провадження 3/573/243/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 березня 2023 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області Черкашина М.С., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли із відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області відносно

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого вантажником у магазині АТБ м. Київ, РНОКПП НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності

за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

07 березня 2023 року о 14 годині 02 хвилин в районі будинку №7 по вул. Макаренка у м. Білопілля, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110207, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Алькост» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим повторно протягом року порушив п. 2.5 ПДР.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення.

Постановою Білопільського районного суду Сумської області від 24.01.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17 000 грн.

Своїми вищевказаними протиправними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, адміністративна відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП, тобто за повторну відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Разом з тим, у суд за викликом особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи останній повідомлявся шляхом сповіщення працівниками поліції, що підтверджується особистим підписом у протоколі та шляхом направлення СМС-повідомлення (згідно заявки на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою СМС-повідомлення) на номер телефону, повідомлений останнім працівникам поліції.

Судом виконано всі належні дії, що спрямовані на повідомлення особи про день, час та місце розгляду справи.

Оскільки правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, не відносяться до категорії правопорушень, по яким присутність у судовому засіданні особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є обов`язковою, керуючись ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 , на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Будучи обізнаним про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності шляхом розміщення інформації про рух справи на сайті судової влади, ОСОБА_1 жодних доказів та заперечень для спростування складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення суду не надав, а тому розгляд справи здійснюється судом на підставі наявних доказів, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Мотиви суду та оцінка наданих доказів.

Виходячи з системного аналізу положень ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №166606 від 07.03.2023, який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП;

-оптичним диском, на якому зафіксовано факт відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності від проходження медичного огляду на стан сп`яніння;

-постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №309719 від 07 березня 2023 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом особою, яка постановою Білопільського районного суду від 24 січня 2023 позбавлена такого права на 1 рік;

-постановою Білопільського районного суду Сумської області від 24 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік.

Згідно інформаційних даних ВП, ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності, посвідчення водія здане на зберігання.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку, що будь-які підстави не довіряти зібраним по справі доказам відсутні, оскільки вони містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт та крім того, вони об`єктивно узгоджуються між собою.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Мотиви накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 24 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з положеннями статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При визначенні виду та міри стягнення, на підставі ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке тягне за собою потенційну небезпеку для учасників дорожнього руху, особу ОСОБА_1 , який протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного правопорушення, проте належних висновків не зробив та повторно вчинив правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, виходячи з того, що санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачена можливість накладення альтернативних видів адміністративного стягнення у виді штрафу або арешту, приходжу до висновку, що стягнення у виді штрафу є таким, що буде сприяти запобіганню вчиненню особою, яка притягується до адміністративної відповідальності нових правопорушень.

Встановлюючи наявність підстав для одночасного із застосуванням штрафу позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, виходжу з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що постановою Білопільського районного суду Сумської області від 24 січня 2023, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік. Однак, 07 березня 2023 останній вчинив нове адміністративне правопорушення. Вказаний факт свідчить про систематичне порушення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності порядку користування цим правом.

Водночас, у даному випадку немає підстав для застосування відносно ОСОБА_1 додаткового виду стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, автомобіль ЗАЗ 110207, д.н.з. НОМЕР_2 , яким він керував на момент виявлення адміністративних правопорушень, на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , а не особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з накладенням адміністративного стягнення, на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 130, ст. ст. 33, 40-1, 245, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя