Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/932/23
Провадження № 3/499/732/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 вересня 2023 року смт Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І.В., розглянувши матеріали справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст..130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

До Іванівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст..130 КУпАП.

Як встановлено в судовому засіданні згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.09.2023 року серії ДПР18 №503745 гр. ОСОБА_1 03.09.2023 року о 19.35 год. в смт.Іванівка по вул.Центральна, буд.№ 108 керував ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушено координація рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців різка зміна забарвлення шкіри, поведінка, що не відповідає обстановці) від продуття алкотестеру та проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В даному випадку, надісланий до суду протокол складений відносно ОСОБА_1 за порушення вимог п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився та зазначив, що вину не визнає, надав пояснення та обґрунтував свої заперечення наступним. ОСОБА_1 пояснив, що на даному автомобілі він не рахувався та не керував ним. За кермом автомобіля в той час був його кум, який різко вискочив з автомобіля та втік. ОСОБА_1 бажаючи вийти з авто та немаючи можливості зробити це через пасажирське двері, переліз на водійське сидіння де його і побачили працівники поліції та почали з`ясування обставин.

Судом в ході розгляду справи було залучено особу яка склала протокол про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДРП18 №503745 від 03.09.2023 року відносно ОСОБА_1 для підтримання висунутого «звинувачення» в суді, а саме поліцейського СРПП ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області Гайдаржи Віталія Петровича. Поліцейський в судовому засіданні пояснив, що твердження ОСОБА_1 не відповідають дійсності, та зазначив, що одразу зупинивши автомобіль яким керував ОСОБА_1 , вони за лічені секунди підійшли до автомобіля, будь яких осіб, які тікали з автомобіля він не бачив, таких дій не відбувалось, більш того поблизу не були будь які особи, які б рухалися від зупиненого автомобіля. Просив звернути увагу та дослідити відеозапис події.

Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб , які беруть участь у справі прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП України, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимогст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР встановлює, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В ч.1 ст.130 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння .

Таким чином норми ПДР встановлюють у першу чергу обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія)ПДР не містять.

Суд зазначає, що порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП встановлено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року за №1395. Так, відповідно до розділу Х цієї Інструкції, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані зокрема алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан сп`яніння.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції ст.130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Обставини зазначені в протоколі, та вина у вчиненому, особою відносно якої складено протокол, не визнаються .

При цьому суд констатує той факт, що жодного доказу на спростування обставин зазначених в протоколі ОСОБА_1 суду не надано, про їх наявність не повідомлено та не зазначено. Не визнання вини обґрунтовує лиши усними поясненнями.

Крім того в своїх поясненнях повідомляє про те, що автомобілем керувала інша особа, при цьому анкетних даних цієї особи не повідомляє, та в якості свідка про його допит не заявляв.

Судом в ході розгляду справи досліджено відеозапис долучений до протоколу, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував в автомобілі, який був працюючому стані, в замку запалювання перебували ключі, дійсно будь яких осіб які б перебували поруч або рухалися в радіусі де був зупинений автомобіль не вбачається, посилання ОСОБА_1 на те, що його кум втік не підтверджуються. ОСОБА_1 посилався, що цей автомобіль йому не належить, проте його документи перебували в бардачку автомобіля, з відеозапису вбачається, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, що вказує на наявність достатніх підстав для поліцейського вважати, саме цю особу, водієм, який керував автомобілем ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 03.09.2023.

На відеозапису зафіксовано категоричну відмову продувати алкотестер та проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Досліджений судом відеозапис досить інформативний, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, містить відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Крім того до матеріалів справи долучені постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126, ч. ст.126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом без посвідчення водія, без наявності реєстраційних документів на транспортний засіб, та керував непристебнутий ременем безпеки.

Тобто зазначені постанови також підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 03.09.2023 року, оскільки дані постанови ОСОБА_1 не оскаржувались та не скасовувались ОСОБА_1 , про їх неправомірність не заявляв.

Згідно ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою, а саме поліцейським ВП №1 Березівського РВП із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Як вбачається в протоколі зафіксовано факт керування особи транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння та факт відмови він проходження огляду, що підтверджено відповідним доказом, а саме відеозаписом, який долучений до матеріалів справи, протокол підписаний особою відносно якої він складений.

Протокол про адміністративне правопорушення, це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Саме складання протоколу - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно є одним з доказів по справі, у зв`язку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, протокол оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, він не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.

Крім того, відеозаписом долученим до протоколу підтверджено, обставини, які зазначені в протоколі. Підстави, які б давали можливість суду вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.

Судом ставляться під сумнів показання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки всі дії, які зафіксовані працівниками поліції вказують на наявність в дія ОСОБА_1 ознак правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а позиція ОСОБА_1 жодним доказом не підтверджена, та свідчить про наявність бажання особи уникнути відповідальності від вчиненого правопорушення, доказів не надано, клопотань про їх витребування особою не заявлялося.

Суд констатує, що вина у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення; відеозаписом з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення даного адміністративного правопорушення, на якому зафіксовано обставини з місця події, постановами пор притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Таким чином, аналіз перевірених і оцінених доказів підтверджує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він порушив Правила дорожнього руху, а саме п. 2.5 ПДР.

Враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Обставин, що виключають адміністративну відповідальність, не встановлено. Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність, не встановлено. Підстав для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудовому колективу немає. Підстав звільнення від адміністративної відповідальності не встановлено.

З врахуванням всіх у сукупності вище перелічених обставин, місця, способу вчинення правопорушення, так як адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, оскільки адміністративне правопорушення вчинене на транспорті, що за своєю природою несе високий рівень суспільної небезпеки, так як транспорт є підвищеним джерелом небезпеки, з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, суддя вважає, що необхідною і достатньою мірою стягнення для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, буде накладення штрафу в межах санкції статті ч. 1 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП вбачається, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 від прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

Таким чином, відповідно до вимог ст..4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з правопорушника в дохід держави підлягає 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст.40-1, ч.1ст.130, ст.ст. 283, 284 КУпАП, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову судді подається протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області.

Суддя:Ігор ПОГОРЄЛОВ