Справа № 301/2940/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
30.08.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 02 листопада 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , громадянин України, водій ДП «Барва»,
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість гривень) 20 коп.
Згідно з постановою, 29 вересня 2022 року, о 09 год 55 хв, у м. Іршава по вул. Шевченка Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння керував транспортним засобом марки «Фольксваген Гольф» державний номерний знак НОМЕР_1 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказує на те, що постанова є незаконною, тому підлягає скасуванню. Стверджує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Зазначає, що суть обвинувачення у місцевому суді йому була незрозуміла. Звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, які саме ознаки наркотичного сп`яніння виявлені у нього поліцейськими, при цьому у протоколі містяться недостовірні відомості, зокрема не вказано де саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, відсутні відомості про державний номерний знак автомобіля, не правильно вказано адресу місця проживання ОСОБА_1 , не правильно зазначено номер посвідчення водія. Крім того, відеофіксація події проводилась із порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), оскільки у матеріалах спарив містяться короткі відеофайли, а відеозапис не містить моменту зупинки транспортного засобу. На підставі вищенаведеного, просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якого апеляційний суд належним чином повідомляв про дату, час та місце судового засідання, однак до суду апелянт черговий раз не з`явився, хоча обізнаний з тим, що в суді розглядається подана ним апеляційна скарга, водночас, відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший день від нього не надходило. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , апеляційним судом береться до уваги те, що розгляд справи неодноразового відкладався: 07.02.2022 (а. с. 24-26); 30.05.2023 за клопотанням ОСОБА_1 , і те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд не вбачає.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та інших матеріалах справи є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними у справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у місцевому суді та перевірені на предмет належності, допустимості та достатності апеляційним судом.
Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №237661 убачається, що 29 вересня 2022 року, о 09 год 55 хв, у м. Іршава по вул. Шевченка Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння керував транспортним засобом марки «Фольксваген Гольф» державний номерний знак НОМЕР_1 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. У графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначив, що зі змістом протоколу згідний, 3 тижні тому вживав наркотичні препарати». Даними протоколу підтверджується, що ОСОБА_1 ознайомлений з протоколом, копію його отримав.
Медичним висновком лікаря КНП «Іршавська МЛ» №165/69 від 29.09.2022 ОСОБА_2 щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підтверджено, що водій ОСОБА_1 доставлений до закладу охорони здоров`я старшим сержантом поліції Дубровським І. О. о 10 год 25 хв, і те, що він пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння за допомогою експрес-тесту Sniper, результат якого позитивний при дослідженні біологічного середовища сечі, у ОСОБА_1 констатовано стан наркотичного сп`яніння, перебуває у стані наркотичного сп`яніння (амфетамін, метамфетамін) (а. с. 2).
Копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №308136 від 29.09.2022, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 5 ст. 121 КУпАП, до водія автомобіля марки «Фольксваген Гольф» державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять гривень) (а. с. 3).
З відеозаписів, які містяться на DVD диску, убачається, що працівники поліції направили ОСОБА_1 на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння до медичного закладу. Водій ОСОБА_1 пройшов медичний огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, результат якого позитивний при дослідженні біологічного середовища сечі, у ОСОБА_1 констатовано стан наркотичного сп`яніння, що власне під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував, зі змістом медичного висновку та з протоколом він ознайомився, жодних скарг, незгоди з результатами чи будь-яких заперечень щодо результатів тестування не висловлював (а. с. 5, 6).
Докази, які досліджені місцевим судом та перевірені судом апеляційної інстанції на предмет належності, достовірності та достатності, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівники патрульної поліції Тесличко І. І. та Дубровський І. О. були упереджені при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря КНП «Іршавська МЛ» ОСОБА_2 , яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та склала висновок про перебування водія у стані наркотичного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаних документів щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейські та лікарка при виконанні свої посадових обов`язків діяли в межах наданих їм повноважень.
При ухваленні судового рішення, апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Так, згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що суть обвинувачення у місцевому суді йому була незрозуміла, оскільки, на переконання апеляційного суду, такі твердження жодним чином не впливають на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом у справі, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, апеляційний суд констатує, що протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, інші долучені до нього процесуальні документи оформлені у відповідності до Інструкції з оформленням поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.
Апеляційний суд бере до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №237661 підписаний працівником поліції, який його склав, та особисто ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень щодо змісту протоколу, або відносно дій працівників поліції ОСОБА_1 не висловлював, натомість у графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» вказав, що вживав наркотичні речовини 3 тижні тому, з протоколом згідний.
При оцінці тверджень апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, які саме ознаки наркотичного сп`яніння виявлені поліцейськими, при цьому у протоколі містяться недостовірні відомості, зокрема відсутні відомості про те, де саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, немає даних про державний номерний знак автомобіля, не правильно вказано адресу місце проживання ОСОБА_1 , не правильно зазначено номер посвідчення водія, апеляційний суд вважає, що твердження у цій частині не можуть бути підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення неналежним доказом у справі, а відтак і для скасування оскаржуваної постанови.
Так, перевіривши зміст протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , та проаналізувавши інші дані, які наявні у матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що апелянтом не надано жодних доказів, які свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено на ОСОБА_1 помилково, оскільки сумнівів у тому, що у день складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №237661, за кермом автомобіля був саме ОСОБА_1 , а не інша особа, у апеляційного суду не виникає. Доводи апелянта про те, що у протоколі містяться недостовірні відомості, зокрема щодо ознак наркотичного сп`яніння та відсутні відомості про державний номерний знак автомобіля, не визнаються слушними, оскільки спростовуються достовірними, належними та достатніми доказами, які у своїй сукупності безумовно підтверджують те, що у м. Іршава по вул. Шевченка Хустського району Закарпатської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Фольксваген Гольф» державний номерний знак НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння.
Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, і ці обставини не зафіксовані на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, є необґрунтованими, враховуючи таке.
З дослідженого апеляційним судом відеозапису з бодікамери поліцейського чітко вбачається, що водій ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими за порушення ним ПДР, про що свідчить у тому числі копія постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №308136 від 29.09.2022, у якій зокрема підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 5 ст. 121 КУпАП, до водія автомобіля марки «Фольксваген Гольф» державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять гривень) (а. с. 3). Вказана постанова апелянтом не оскаржувалась. Надалі, під час спілкування з працівниками поліції, останні виявили у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, тому запропонували йому пройти освідування у закладі охорони здоров`я, з чим ОСОБА_1 погодився. Результат огляду на стан наркотичного сп`яніння засвідчив, що ОСОБА_1 на момент керування автомобілем перебував у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується медичним висновком лікаря КНП «Іршавська МЛ» №165/69 від 29.09.2022 ОСОБА_2 , який також не був оскаржений ОСОБА_1 . Окрім цього, з відеоматеріалу убачається, що після проведення освідування та озвучення позитивних результатів, ОСОБА_1 жодних заперечень не висловлював. Ні в медичному закладі, ні безпосереднього під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не оспорював дії лікаря, не висловлював зауважень і щодо правомірності дій працівників поліції.
Вказані обставини беззаперечно доводять той факт, що на момент вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 керував транспортним засобом.
При вирішенні питання щодо доведеності вини у діях ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд бере до уваги те, що відповідно до змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 під час розгляду справи у місцевому суді вину у вчиненому визнав, при цьому пояснив, що дуже рідко вживає наркотичні речовини, у вчиненому розкаявся. Отже, позиція апелянта про недоведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як спосіб самозахисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за перебування за кермом транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Отже, на підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33 - 36 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 02 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН