Провадження № 3/761/5050/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва А.В.Трубніков, розглянувши матеріали, які надійшли з Шевченківського УП ГУНП у м.Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

В С Т А Н О В И В :

26.06.2023 до Шевченківського районного суду м.Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №456806 від 04.06.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 04.06.2023 близько 00 год. 38 хв. за адресою: м.Київ, проспект Перемоги, 38, здійснив злісну непокору законному розпорядженню, вимозі поліцейського, а саме в нецензурній формі відмовився їхати до відділку поліції для перевірки за порушення комендантської години, за що передбачена відповідальність за ст.185 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув. Між тим, постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 16 серпня 2023 року відносно ОСОБА_1 було застосовано примусовий привід у зв`язку з його систематичною неявкою у судові засідання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

У поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08 листопада 2005 року слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява №50966/99 від 14.10.2003, справа «Каракуця проти України»).

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_2 повідомлявся про час та дату розгляду справи, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також приймаючи до уваги, що участь особи при розгляді справ за ст. 185 КУпАП, хоч і є обов`язковою, однак в розумінні вищезгаданих норм не може превалювати над суспільним інтересом, що у даній категорії справ потребує належного захисту, суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.ст.251 та 252 КУпАП регламентовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, диспозицією ст.185 КУпАП встановлена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення, серед інших вимог, зазначаються місце, час і суть правопорушення.

У відповідності із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ у справах «Малофаєва проти Росії», рішення від 30.05.2013р., та «Карелін проти Росії», рішення від 20.09.2016р., ЄСПЛ серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготовитися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, приходжу до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до матеріалів даної адміністративної справи, а саме рапорту о/у СКП ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м.Києві Петренко Олександра від 04.06.2023 вбачається, що ним під час руху у службовому автомобілі 04.06.2023 о 00:38 год за адресою: м.Київ, проспект Перемоги, 38, ним було помічено трьох осіб які порушили комендантську годину, підійшовши до них він представився та попросив осіб представитись, на що отримав відмову. Пізніше на прохання проїхати до ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м.Києві особа чоловічої статі почала себе агресивно поводити , нецензурно лаявся, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Застосувавши фізичну силу останнього було доставлено до ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м.Києві. Між тим, вказану подію було зафіксовано на боді-камеру №5237.

Між тим, судом встановлено, що посадовою особою при складанні протоколу про адміністративне правопорушення зазначених норм закону виконано не було, оскільки в матеріалах справи відсутні відео з боді-камери №5237, наявність якого підтверджена вищезгаданим рапортом. Окрім того, відсутні письмові пояснення свідків, особи, відносно якої складено протокол, а також в повній мірі не розкрита суть адміністративного правопорушення, а лише зазначено статтю КУпАП. Вказане виключає об`єктивну сторону правопорушення. Таким чином, в справі про адміністративне правопорушення не міститься достатніх доказів, в розумінні ст. 251 КУпАП, про подію і склад адміністративного правопорушення.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, за обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя А.В. Трубніков