Єдиний унікальний номер судової справи: 490/3399/22 Головуючий у першій інстанції Тішко Д.А.
Номер провадження: 33/812/98/23 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Бєлової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бєлової Родіки Володимирівни на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 327055 від 13 серпня 2022 року, ОСОБА_1 13 серпня 2022 року о 18-20 год в м. Миколаєві по вул. Степова, 35 керував транспортним засобом Mazda Premacy, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Не погоджуючись із вказаною постановою в частині накладеного стягнення, захисник ОСОБА_1 адвокат Бєлова Р.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову змінити, виключивши посилання в постанові суду щодо позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. В іншій частині постанову суду просила залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були дослідженні під час судового розгляду та оцінені судом.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Бєлова Р.В. в своїй апеляційній скарзі звертає увагу на те, що суд першої інстанції не мав права позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортним засобом з огляду на те, що він взагалі не має такого права.

Вважає, що суд розглядаючи справу та застосовуючи стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не з`ясував, чи мав ОСОБА_1 посвідчення водія з відповідною категорією, яка б давала йому право керувати автомобілем.

Зазначає, що з наявного в матеріалах справи відеозапису видно, що ОСОБА_1 повідомляв співробітникам поліції про те, що в нього відсутнє водійське посвідчення, за що він був притягнутий до адміністративної відповідальності, однак судом першої інстанції вказаний диск взагалі не досліджувався.

Вказує на те, що наявна в матеріалах справи довідка, видана Управлінням патрульної поліції в Миколаївській області про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 від 16 серпня 2005 року не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 у 2005 році було лише 6 років, а посвідчення водія він ніколи не отримував, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бєлову Р.В., які підтримали апеляційну скаргу та наведені в ній доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд вважав доведеним порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною статті 130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності.

В обґрунтування висновків суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засову з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та відео файли.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (у редакції Закону 2016 року).

Згідно частини 1 статті 130 КУпАП (у редакції Закону 2016 року) адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні вимоги містить Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція)

Згідно з пунктами 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі - Порядок), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 327055 від 13 серпня 2022 року, ОСОБА_1 13 серпня 2022 року о 18-20 год в м. Миколаєві по вул. Степова, 35 керував транспортним засобом Mazda Premacy, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Вказаний протокол ОСОБА_1 підписано без будь яких зауважень чи доповнень.

Дані протоколу про адміністративне правопорушення, узгоджуються з іншими доказами наявними в матеріалах справи.

Так, у зв`язку із встановленням ознак алкогольного сп`яніння, працівником поліції 13 серпня 2022 року о 18-20 год було виписано направлення водію ОСОБА_1 для проходження огляду в медичному закладі з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.2).

Згідно відеозаписів правопорушення з нагрудного реєстратора працівника поліції, вбачається, що після зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останній пояснив, що посвідчення водія не має, оскільки тільки закінчив автошколу та не встиг отримати посвідчення водія. В подальшому, під час спілкування, у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, через що правники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння або на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, на що останній відмовився. Більш того сам ОСОБА_1 під відеозапис підтвердив факт вживанням ним бокалу пива.

Таким чином, сукупністю проаналізованих доказів підтверджено, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.5 ПДР України, тобто скоєно правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаними доказами, які є належними та допустимим, оскільки отримані відповідно до вимог закону, підтверджується, що ОСОБА_1 13 серпня 2022 року о 18-20 год під відеозапис відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

За такого суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність порушення ним Правил дорожнього руху України, а саме п. 2.5 та наявності підстав для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова суду в цій частині ОСОБА_1 та його захисником адвокатом Бєловою Р.В. не оскаржувалась.

Між тим, під час апеляційного розгляду знайшли підтвердження доводи апеляційної скарги, щодо невірного застосування судом першої інстанції виду стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме щодо позбавлення його права керування транспортними засобами строком один рік.

Так, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до статті 33 КУпАП враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так при накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП і застосував до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в межах, встановлених цим Кодексом.

Разом з цим, такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами до ОСОБА_1 застосовано безпідставно, з огляду на таке.

Відповідно до п.28 Постанови ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Як вбачається з довідки старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Херсонській області від 15 серпня 2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 від 16 серпня 2005 року (а.с. 4).

Однак, під час розгляду справи апеляційним судом, адвокатом Бєловою Р.В. надано клопотання про долучення до матеріалів справи відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області, з якої вбачається, що в Єдиному державному реєстрі МВС станом на 07 березня 2023 року відомості про видане посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні (а.с.35).

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 не отримував (не має) посвідчення водія на право керування транспортним засобом, а тому він не є водієм у розумінні пункту 1.10 ПДР України, а тому до нього не може бути застосований такий вид адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами.

За такого апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду в частині накладення стягнення змінити шляхом виключення з постанови суду застосування щодо ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком один рік.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бєлової Родіки Володимирівни - задовольнити.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік змінити.

Виключити з постанови суду застосування щодо ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком один рік.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко