Провадження №: 3/752/6887/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 серпня 2023 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

за участі:

особи, відносно якої складений протокол, - ОСОБА_1 ,

захисника - Колосюка В.А.,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №925024, складеного 21.08.2023 інспектором СПДН Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві старшим лейтенантом поліції Маринченком С., ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства психологічного характеру за наступних обставин. 21.08.2023 о 14 год. 40 хв. за адресою: м. Київ, вул. Лятошинського, 8 намагалася витягнути з автомобіля, гучно кричала, блокувала проїзд, чинила психологічний тиск на доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину в у вчиненні інкримінованих дій не визнала. Пояснила суду, що розлучилася із чоловіком ОСОБА_3 та з 2015 постійно проживала із донькою у м. Дрогобич, де вона пішла до школи. Колишній чоловік не виявляв бажання спілкуватися із дитиною, та саме вона опікувалася дитиною, виховувала її. Дочка переживала, що виховується у неповній рожині. У квітні 2022 у зв`язку з воєнними подіями вони із донькою виїхала за кордон та певний час проживали у Франції де отримали захист. Дитина навчалася дистанційно. У травні 2023 повернулися в Україну та дини та відвідувала школу. 31.07.2023 колишній чоловік без погодження із нею забрав (викрав) дитину та перевіз до м. Києва. Вона з даного приводу зверталася до поліції. Також у суді з липня 2023 на розгляді знаходиться позов про визначення місця проживання дитини. Дитина стала нервувати, скаржитися на головний біль та вони звернулися до лікаря невропатолога, у зв`язку з чим проходили амбулаторне лікування, яке мало позитивні результати. Чоловік не дозволяв бачитися із дитиною та вона не знала про її місце перебування. Коли з`ясувала, де проживає дитина, вирішила її забрати. 21.08.2023 разом із знайомим, приїхала на вул. Лятошинського. Побачила дитину, але ОСОБА_4 примусив дитину сісти до машина та мав намір поїхати. Вона дійсно намагалася забрати дитину з машини, але заперечує, що вчилися якісь неправомірні дії проти доньки. Вона переживає, що колишній чоловік лише використовує доньку для того, щоб оформити себе як батько, що має на утриманні трьох дітей, оскільки їй відомо, що він проживає з іншою жінкою, яка має двох дітей. Категорично заперечувала протиправних дій.

Свідок ОСОБА_3 надав суду показання за змістом яких зазначив, що дійсно наприкінці липня 2023 забрав дочку та перевіз до м. Києва, оскільки хотів завадити виїзду дитини закордон. Деякий час жили у сю Буча. Дочка не висловлювала бажання повертатися до матері. Дитина зателефонували матері, та остання довідалася, де вона буде знаходитися. 21.08.2023, коли вони із дочкою знаходилися на вул. Лятошинського, побачив ОСОБА_1 , яка почала голосно кричати та витягувати дитину з машини. Він викликав поліцію.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

До адміністративного протоколу додано пояснення, яке складено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності батька - ОСОБА_3 , яка зазначила, що не хоче проживати із матір`ю, бо вона застосовує до неї фізичне та психологічне насильство.

Рапорт чергового Голосіївського УП містить відомості про те, що 21.08.2023 о 15 год. 29 хв. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що заявник ( ОСОБА_3 ) просить приїхати поліцію, оскільки колишня жінка в неадекватному стані не дає йому проїхати на власному авто, у якому знаходиться дитина, кидається під колеса.

Пунктом 3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Дослідивши матеріали справи, пояснення учасників події, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 протиправних дій відносно малолітньої ОСОБА_2 , внаслідок яких могла або була завдана шкода психологічному здоров`ю останньої. Додані до адміністративного протоколу матеріали не містять доказів у доведення винуватості ОСОБА_1 . Пояснення малолітньої ОСОБА_2 суд також не вважає належним та допустимим доказом відповідно до ст. 251 КУпАП, оскільки вони не містять даний щодо подій, які відбувалися 21.08.2023 за адресою вул. Лятошинського, 8. У судове засідання батьки приводити дини ту відмовилися.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про відсутність як подій, так і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, у діях ОСОБА_1 , що є підставою для закриття справи на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.9, ч.2 ст. 173-2, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251-252, 173-2, 280, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Єсауленко М.В.