Провадження № 3/727/635/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Одовічен Я.В., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126 КпАП України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м.Чернівці надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 126 КпАП України.

Так, 03.12.2022 року о 11 год. 32 хв. в м.Чернівці по вул.Степана Бандери, 5 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою Сторожинецького районного ВДВС Головного ТУЮ у Чернівецькій області №49185596 від 27.03.2019 року, чим порушив вимоги ст.15 ЗУ «Про дорожній рух», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КпАП України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що про те що у нього наявна заборгованість по сплаті аліментів йому не було відомо. Також, йому не було відомо про те, що по відношенню до нього, державним виконавцем, було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Крім того вказав, що після того як дізнався, про те що у нього наявна заборгованість по сплаті аліментів, він її погасив. Просив суворо не карати.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши письмові матеріали вказаної вище адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, згідно ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ч.3 ст.126 КпАП України, вказаною нормою закону встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Однак, незважаючи на наявність постанови державного виконавця від 27.03.2019 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві користування транспортними засобами, для доведення в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КпАП України, необхідні докази не тільки факту керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено таке обмеження, а й того факту, що особа, в даному випадку ОСОБА_1 , робив це умисно, тобто усвідомлював протиправний характер своєї дії, передбачав її шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків, оскільки суб`єктивна сторона вказаного вище правопорушення характеризується виключно умисною формою вини.

Між тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять достатніх доказів на підтвердження того, що останній, керуючи транспортним засобом, усвідомлював протиправний характер своєї дії, зокрема знав про встановлене стосовно нього тимчасове обмеження та ігноруючи його, передбачав її шкідливі наслідки та бажав або свідомо допускав їх настання.

При цьому, ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив, що не був повідомлений про обмеження у праві керування транспортними засобами.

Долучена до справи копія постанови державного виконавця від 27.03.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, не містить будь-яких відміток про те, що ОСОБА_1 отримував копію цієї постанови або був ознайомлений з її змістом.

Крім того, з наданої ОСОБА_1 постанови державного виконавця від 20.02.2023 року, станом на 20.02.2023 року, останній погасив у повному обсязі заборгованість зі сплати аліментів. Також, вказаною постановою скасоване тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, яке було встановлено постановою державного виконавця від 27.03.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Суд, також зауважує, що постановами суду від 27.12.2022 року, від 12.01.2023 року та від 25.01.2023 року вказана справа поверталась до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, для належного оформлення із зазначенням недоліків. Зокрема справа поверталась у зв`язку із тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 був повідомлений про існування відповідної постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Однак, справа поверталась до суду без усунення вказаних недоліків.

За таких обставин, суд позбавлений можливості спростувати доводи ОСОБА_1 про те, що він не отримував винесених щодо нього постанов, у тому числі постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та не знав про їх існування, на момент зупинки транспортного засобу, яким він керував 03.12.2022 року в м.Чернівці по вул.Степана Бандери, 5, а тому вважає недоведеним умисел ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.126 КпАП України.

Недоведеність належними та допустимими доказами суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КпАП України, з урахуванням положень, передбачених ст. 62 Конституції України про те, що усі сумніви щодо доведеності особи тлумачаться на її користь, дозволяє суду зробити висновок про відсутність в діянні ОСОБА_1 складу зазначеного вище правопорушення.

Суд зауважує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу(ч. 2ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях правової позиції, за якою суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку встановлених Законом.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на сукупність вищевказаних доказів, винність ОСОБА_1 в умисному керуванні транспортним засобом, будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами не доведена поза розумним сумнівом.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч.1 ст.126 КпАП України під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суддя оцінює критично з наведених вище обставин.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.126 КпАП України слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 126, 247, 283 КпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.126 КпАП України закрити у зв`язку із відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці.

Суддя Одовічен Я.В.