Справа № 752/1189/23
Провадження №: 3/752/1362/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 лютого 2023 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши об`єднані матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого провідним інженером «Укрспецтехніка», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно сина ОСОБА_2 , за наступних обставин.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №267377, складеного 04.01.2023 інспектором СПДН ВП Голосіївського УП ГУ НП У м. Києві, 04.01.2023 о 21 год. 40 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку із сином ОСОБА_2 , в ході якої словесно ображав останнього.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих дій не визнав. Пояснив суду, що проживає за зазначеною у протоколі адресою разом із дружиною та сином - ОСОБА_2 . Дружина хворіє на цукровий діабет і за медичними показниками їй не можна нервувати. Їх син систематично протягом 25 років вживає алкогольні напої, у стані сп`яніння поводить себе неадекватно та агресивно, провокує конфліктні ситуації. Причиною сварки у визначений у протоколі день і час став той факт, що син повернувся додому у стані алкогольного сп`яніння, в руках також тримав пакет із пляшками з алкоголем. Став кричати на них з дружиною, що спричинило сварку, між тим жодних насильницьких дій по відношенню до сина він не вчиняв.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Пунктом 3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 категорично заперечував факт вчинення насильницьких дій відносно сина ОСОБА_2 , внаслідок яких могла би бути завдана шкода його психічному здоров`ю.

Дослідивши матеріали справи, зокрема дані рапорту оперативного чергового Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_2 , вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який заперечував факт вчинення домашнього насильства відносно сина ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 протиправних дій відносно сина ОСОБА_2 , внаслідок яких могла або була завдана шкода психологічному здоров`ю останнього. Сам лише факт сварки між членами родини не свідчить про завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого. Тим більш, як встановлено у судовому засідання саме поведінка ОСОБА_2 спровокувала сварку із батьком.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що здійснення підтримки обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення відповідними органами не здійснюється, а суд не здійснює збирання додаткових доказів, суд приходить до висновку про відсутність як події, так і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП у діях ОСОБА_1 , що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.9, п.1 ч.1 ст.247, ч.1 ст. 173-2, ст.ст.251-252, 280, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Єсауленко М.В.