ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 328/3152/21 Головуючий в 1 інст. Петренко Л.В.
Провадження № 33/807/465/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Губської О.М. на постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 24 грудня 2021 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., стягнуто судовий збір.

Згідно з відомостями постанови, суддя місцевого суду встановив, що 20.11.2021 р. о 18 год. 40 хв. в м. Токмак по вул. Центральна водій ОСОБА_1 керував автомобілем Пежо, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода). Пройти огляд на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. Чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Губська О.М. звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, в тому числі процесуального права без дотримання основоположних принципів здійснення розгляду справ про адміністративні правопорушення, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Губська О.М. та ОСОБА_1 зазначають, що судом першої інстанції не перевірено причини та законність зупинки транспортного засобу.

Протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки був складений з грубим порушенням вимог, закріплених чинним законодавством, а саме копія протоколу не вручена особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

На думку апелянтів, ніяких ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не було. Так, законодавцем встановлено вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, тому зазначена поліцейським така ознака як хитка хода не підтверджує наявність у водія алкогольного сп`яніння. Нібито виявлений запах алкоголю з порожнини рота не підтверджується іншими матеріалами справи.

Посилання суду на направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану сп`яніння як на доказ є незаконним та безпідставним, оскільки вказане направлення не є доказом у справі, в розміні ст. 251 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 та його адвокат вказують на неправильність застосування норм матеріального права, а саме суд, накладаючи стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, послався на довідку адмінпрактики про відсутність посвідчення водія у ОСОБА_1 , що не відповідає дійсності, та свідчить про порушення принципу всебічності та повноти дослідження всіх обставин справи.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції порушив права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема право на захист, так як в матеріалах справи відсутні будь які відомості щодо належного сповіщення ОСОБА_1 про виклик у судові засідання.

Просять оскаржувану постанову скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наявність клопотань адвоката Губської О.М. та ОСОБА_1 про апеляційний розгляд справи без їх участі, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її представника, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи скарг, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційні скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та її захисника, не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, за змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 253406 від 20.11.2021 р., суд послався на докази, а саме: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.11.2021 р., письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , довідку адмінпрактики, диск з відеозаписом.

Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що ОСОБА_1 відмовився від запропонованого працівниками патрульної поліції огляду з метою визначення стану сп`яніння у зв`язку з виявленням у нього ознак алкогольного сп`яніння, а саме - запаху алкоголю з порожнини рота та хиткої ходи.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

За змістом апеляційних скарг, ОСОБА_1 та адвокат Губська О.М. вважають відсутніми причини у поліцейських для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а відтак вважають відсутніми й підстави для визнання допустимими всіх доказів, отриманих після такої зупинки.

З означеним апеляційна інстанція не погоджується, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію України», до повноважень поліції, окрім інших, віднесено регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень, поліцейськими застосовуються заходи, зокрема превентивного характеру, що обмежують певні права і свободи людини, до яких відноситься й зупинення транспортного засобу.

Крім того, з огляду на предмет дослідження у рамках складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП підстави зупинки не мають вирішального значення і не впливають на інкриміновані водію обставини з приводу дотримання останнім вимог п. 2.5 ПДР.

Відповідаючи на довод апелянтів щодо оформлення протоколу стосовно ОСОБА_1 з порушенням вимог чинного законодавства в частині невручення останньому його копії, слід звернутися до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №4248/5 від 09.12.2020.

Згідно розділу 2 Інструкції, особа, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, має право надати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які вносяться до протоколу і засвідчуються підписом зазначеної особи. Пояснення може додаватись до протоколу окремо, про що робиться запис у протоколі.

У разі відмови особи, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, від надання пояснень за суттю вчиненого правопорушення уповноважена посадова особа вносить до нього відповідний запис.

Протокол підписується уповноваженою посадовою особою та особою, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення.

У разі наявності свідків протокол може бути підписано також цими особами.

З відомостей, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 від підпису в протоколі та дачі пояснень по суті порушення відмовився, зауважень до протоколу також не надав.

Одночасно суд зауважує на положеннях ч.2 ст. 266 КУпАП, відповідно до якої під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

В даному випадку фіксування події та оформлення відповідного протоколу відбувалося як за допомогою відео фіксування, так і в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили викладені у даному протоколі обставини особистими підписами.

Відеозапис події, хоча і не зберігся внаслідок окупації м. Токмак, однак був предметом дослідження суду першої інстанції та за висновком суду підтверджує обставини, викладені у протоколі, про що зазначено у оскаржуваній постанові.

Більш того, до протоколу долучені письмові пояснення вище вказаних свідків, які підтверджують, що 20.11.2021 р. о 18 год. 40 хв. в їх присутності водій автомобіля Пежо ОСОБА_1 відмовився від запропонованого поліцейськими огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на досліджені матеріали, не вбачається порушень з боку працівників патрульної поліції під час оформлення протоколу стосовно ОСОБА_1 , а тому відповідні доводи апелянтів слід вважати безпідставними.

Згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відомостями матеріалів даної справи зафіксовано факт виявлення працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, відмова ОСОБА_1 від запропонованого освідування.

Крім того, як на доказ, що підтверджує провину ОСОБА_1 , суд у своїй постанові посилається на відеозапис з місця події, який був досліджений в судовому засіданні першої інстанції. Особливості цього провадження засвідчують відсутність вказаного відеозапису, однак піддавати його сумніву за апеляційними доводами підстав немає.

Матеріали даної справи були відновлені у достатньому об`ємі задля перевірки доводів апеляційних скарг.

На переконання апеляційного суду працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст.266 КУпАП, а зафіксовані матеріалами справи відомості наявні у достатньому об`ємі з метою встановлення обставин, які мають значення у рамках даної справи.

Зафіксовані у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння надавали працівникам поліції обґрунтованих сумнівів у керуванні ним транспортного засобу у тверезому стані та вказують на цілком аргументовані вимоги працівника патрульної поліції пройти відповідний огляд, а зафіксована відмова ОСОБА_1 переконують апеляційний суд у доведеності провини останнього.

Відповідна відмова водія є порушенням вимог п.2.5 ПДР та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції відмічає небезпідставність доводів захисника про те, що протокол не може слугувати доказами винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, разом з тим вказана обставина не спростовує загального висновку місцевого суду, оскільки по даній справі наявні інші докази, які в своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання накладення додаткового стягнення, суд послався на довідку інспектора Токмацького відділу поліції, яка була долучена до протоколу про адміністративне правопорушення. Зі змісту довідки вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував. На підставі даної інформації суд обґрунтовано не застосував стягнення у виді позбавлення водія права керування транспортними засобами.

Доказів на підтвердження доводу апеляційних скарг щодо наявності у ОСОБА_1 посвідчення водія стороною захисту не надано, а місцевим судом прийнято рішення на підставі наявної у розпорядженні суду інформації, що, на противагу апеляційних доводів, не засвідчує неповноти судового розгляду, оскільки суд з власної ініціативи позбавлений можливості збирати докази.

Між тим, апеляційна інстанція погоджується з доводами апеляційних скарг щодо порушення місцевим судом вимог ст. 268 КУпАП у зв`язку з розглядом даної справи без належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Проте, апеляційним судом було задоволено клопотання та поновлено строк на апеляційне оскарження постанови суду, таким чином відновивши права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя.

Інші доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційні скарги адвоката Губської О.М. та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Токмацького районного суду Запорізької області від 24 грудня 2021 р., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник

Дата документу Справа № 328/3152/21