Справа№ 953/5896/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2023 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Губська Я.В., розглянувши адміністративний матеріал направлений з ХРУП №1 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ФОП ОСОБА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №727054 вбачається, що 15.06.2023 ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність без дозвільних документів за адресою: АДРЕСА_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвокат Зарицька К.Ю. надала до суду письмові заперечення, в яких проти складеного відносно ОСОБА_1 протоколу заперечує, з огляду на те, що зміст правопорушення у протоколі не розкрито, не конкретизовано і не описано, у протоколі відсутня будь-яка інформація про свідків даного правопорушення, відсутні ознаки господарської діяльності, протокол та додатки не містять доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП, щодо суми отриманих коштів від вчинення незаконної господарської діяльності, огляду товарно-матеріальних цінностей, тобто предметів правопорушення, в протоколі про адміністративне правопорушення та долучених до справи документах відсутні відомості та докази щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Виходячи зі змісту ст.7,245,279,280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі, цим процесуальним документом особа фактично притягається до адміністративної відповідальності . Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, згідно загальних засад судочинства.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України наданих в абз.2 п.2 постанови «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» від 25 квітня 2003 року №3 зазначено, що господарська діяльність - це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність).Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку. Згідно з роз`ясненнями, що надані в п.4 вказаної постанови, під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення є зареєстрованим суб`єктом господарювання - ФОП, однак яку саме вона здійснювала підприємницьку діяльність без дозвільних документів із протоколу серії ВАВ №727054 від 15.06.2023 не вбачається.

З долученого до матеріалів справи рапорту від 15.06.2023 вбачається, що на гарячу телефонну лінію поліції «102» надійшло повідомлення про те, що у кафе Дінер-клаб здійснюється продаж підакцизних товарів-алкоголю без ліцензії. Місцем скоєння зазначено: АДРЕСА_3 , однак адреса у даному рапорті не співпадає з тією, що зазначена, як адреса вчинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 , із рапорту ст..ДОП СДОП ВП ХРУП №1 ГУНП в Харківській обл..В.Іваненка вбачається, що від надання пояснень ОСОБА_1 відмовилась, будь-яких інших доказів до справи не долучено. Також у вказаному протоколі не вказано: кому реалізовано алкогольні напої, у якій кількості, який алкогольний напій, за якою ціною; чи є ОСОБА_1 власником цих алкогольних виробів які реалізувались; чи є ОСОБА_1 власником або користувачем торгівельного приміщення; в чому полягає систематичність дій ОСОБА_1 , що є обов`язковою ознакою господарської діяльності; протягом якого часу вона здійснювала відповідну діяльність; з яких джерел посадовими особами отримана інформація про вчинення адміністративного правопорушення; чи є ОСОБА_1 фізичною особою підприємцем; чи є діяльність підприємця такою, що вимагає отримання спеціальних дозвільних документів, чи отримує ОСОБА_1 якийсь прибуток від реалізації підакцизної продукції в якій сумі, що є обов`язковою ознакою господарської діяльності.

Слід зазначити, що ст. 164 КУпАП має бланкетний характер, оскільки у диспозиції відсилає до спеціального закону, що регулює правовідносини у сфері державної реєстрації господарської діяльності або закону, що вимагає ліцензування певної господарської діяльності. У протоколі про адміністративне правопорушення та долучених до нього документах не зазначено опис алкогольних напоїв, які зберігалися у приміщенні і були вилучені, відсутні докази належності ОСОБА_1 підакцизних товарів та приміщення за вказаною у протоколі адресою.

Згідно зі ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів, перелік яких зазначено в ч. 1 ст. 251 КУпАП, покладається саме на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, а не на суд.

В рішеннях «Малофеева проти Pocії » від 30 травня 2013 року заява № 36673 / 04) та «Карелін проти Pocії» від 20 вересня 2016 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таке положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

На підставі зазначеного, суддя приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст164 КУпАП у зв`язку з недоведеністю в законному порядку її вини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33-35, ч. 1 ст. 164, 283, 284 КУпАП , ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя -