Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/274/23
Провадження № 3/382/490/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М. М., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ААБ № 039491 від 16.02.2023 року, ОСОБА_1 16 лютого 2023 року о 21 год. 20 хв. в м. Яготин по вул. Дарницька керував автомобілем Джилі GL7162, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголя з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора "Alcotest" № 6810 та проведення такого огляду у мед. закладі відмовився.

Постановою від 19.04.2023 року матеріали справи направлялися до Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області для належного дооформлення. 04.05.2023 матеріали надійшли після дооформлення.

Про надходження на розгляд суду вказаної справи було повідомлено прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області. Прокурор не скористався правом на участь у розгляді справи. Участь прокурора у вказаній категорії справ не є обов`язковою відповідно до ст. 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП). Відсутність прокурора при розгляді справи не перешкоджає її розгляду по суті та не є підставою для закриття провадження в справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення відповідно до ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП). Крім того, відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутність прокурора при розгляді справи не є підставою для відмови судом щодо встановлення обставин та наявності/відсутності складу адміністративного правопорушення в діях/бездіяльності особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

У судове засідання 28.08.2023 року ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, повідомлені належним чином, від захисника надійшла заява, в якій він просив здійснювати розгляд справи за їх відсутності.

У судовому засіданні 27.07.2023 року ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 16.02.2023 року він з дружиною поїхав до тещі, яка проживає по вул. Дарницькій (перший будинок від магазину). Зазначив, що він дійсно у тещі вживав спиртні напої, потім почалася сварка і з метою уникнення конфлікту він пішов спати в автомобіль. Пояснив, що після вживання спиртних напоїв він автомобілем не керував. Потім, в той час, коли він спав у своєму автомобілі, його розбудили працівники поліції, які запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він їм повідомив, що автомобілем не керував, тому відмовився від огляду. Проте вони все рівно склали протокол та передали автомобіль його знайомому.

Захисник в судовому засіданні просив провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, оскільки матеріалами справи жодним чином не доведений безпосередньо факт керування особою автомобілем. Зазначив, що ОСОБА_1 вину не визнає, оскільки транспортним засобом не керував, а лише спав у ньому. Крім цього зазначив, що працівники поліції взагалі не зупиняли транспортний засіб. Відтак, з огляду на дані обставини, вважає, що відомості щодо керування ОСОБА_1 автомобілем у протоколі про адміністративне правопорушення викладені на припущеннях, оскільки матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений в м. Яготин по вул. Дарницькій.

Допитана за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , зазначила, що дійсно 16.02.2023 року вона та її чоловік ОСОБА_1 приїхали до її матері. Зазначила, що він дійсно у тещі вживав спиртні напої, але потім почалася сварка і він пішов спати в автомобіль. Пізніше вона підійшла до автомобіля та побачила, що ОСОБА_1 там спить, тому вона з ключами від автомобіля поїхала додому. Пізніше їй зателефонували та повідомили, що біля автомобіля знаходилися працівники поліції, після чого вона відразу зателефонувала їх знайомому ОСОБА_3 та попросила його поїхати до ОСОБА_1 , щоб дізнатись, що там відбувається. Наголосила, що після вживання спиртних напоїв ОСОБА_1 він автомобілем не керував, оскільки ключі від авто були в неї.

Допитаний за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 зазначив, що дійсно ввечері 16.02.2023 року йому зателефонувала ОСОБА_2 та попросила забрати у неї ключі від їх автомобіля Джилі та перегнати його, оскільки ОСОБА_1 вживав алкогольні напої та після сварки він пішов спати в автомобіль. Приїхавши до нього, там вже перебували патрульні та він повідомив їм, що в нього є посвідчення та він може перегнати автомобіль. Коли приїхав до ОСОБА_1 , він спав в автомобілі. Після того як написав розписку працівникам поліції, вони із ОСОБА_1 поїхали додому. Зазначив, що він не був свідком того, що ОСОБА_1 керував автомобілем.

Заслухавши доводи сторони захисту, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно вимог ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Крім того, ст. 53 вказаного Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Приписами п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчиненого у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у поєднанні із вимогами зазначених вище нормативних документів дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі зазначеної категорії підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у особи, яка керувала транспортним засобом ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Лише при наявності усіх зазначених обставин та доказів, які підтверджують ці обставини, поліцейських може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд враховує, що під керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі; експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Отже, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Всебічно дослідивши матеріали справи, письмові докази та відеодокази, заслухавши покази свідків, суд погоджується з доводами сторони захисту щодо відсутності в матеріалах справи жодних належних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 16.02.2023 року о 21 год. 20 хв. в м. Яготин по вул. Дарницька автомобілем Джилі GL7162, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Фактично, матеріали справи підтверджують лише факт перебування ОСОБА_1 в автомобілі (спав в автомобілі), що ним не заперечується, що, за відсуності будь-яких доказів виконання ним функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, відсутності у нього ключів, категоричного заперечення особою факту керування перед підходом працівників поліції до незаведеного автомобіля як в момент складення протоколу, так і в судовому засіданні, відсутності відеодоказів зворотнього, показів свідків, не дає підстав для висновку про доведення в цьому випадку факту керування.

Так, як вбачається з відеозапису "VID_20230216_214057", відео розпочинається з того, що ОСОБА_1 перебуває на водійському сидінні, двигун вимкнений та працівники поліції відразу пропонують пройти огляд на стан алкогольного спяніння, на що ОСОБА_1 повідомляє їм, що він не керував автомобілем. Крім цього, під час розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 запитував де його ключі від автомобіля. Тобто, на відеозаписі ОСОБА_1 із самого початку заперечив заперечив факт керування, про що наголосив працівникам поліції.

На інших двох відеозаписах, долучених працівниками поліції, зафіксовано перехрестя, на якому рухаються різні транспортні засоби, проте з даних відеозаписів не надається можливим встановити ані номерні знаки транспортних засобів, ані їх водіїв.

Об`єктивної фіксації такого керування, зокрема, за допомогою камер спостереження, відео реєстраторів, портативних засобів зв`язку, тощо матеріали справи не містять.

Крім цього, свідки в судовому засіданні підтвердили причини знаходження в автомобілі ОСОБА_1 у відповідний час та відсутність у нього ключів запалювання від транспортного засобу, що не спростовується відеодоказами.

Так, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до суду надано виключно матеріали органу поліції: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 039491 від 16.02.2023 року; направленняна огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.02.2023 року; розписку про отримання транспортного засобу; довідку про отримання посвідчення водія на право керування транспорним засобів від 17.02.2023 року.

Суд звертає увагу, що в матеріали справи не містять письмових пояснень особи, що притягується до адміністративної відповідальності, крім цього, протокол не підписаний нею.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів об`єктивного характеру на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що інкримінується, за недоведенням факту керування, матеріали справи не містять. Таким чином, матеріали справи фактично містять лише документи (протоколи, рапорти), які складені працівниками поліції в одностороньому порядку.

Суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Зважаючи на викладене та враховуючи позицію ЄСПЛ щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації», суд приходить до висновку про те, що протокол, за відсутності інших об`єктивних доказів підтвердження наявності правопорушення, не може бути визнаний достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення.

Клопотання про виклик інших свідків представник ОСОБА_1 не заявили; суд позбавлений можливості їх виклику за власною ініціативою.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які б засвідчили обставини щодо події і складу правопорушення, в тому числі й факту керування автомобілем, а також вину ОСОБА_1 у інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми законодавства, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя М. М. Нарольський