Справа № 199/763/23
П О С Т А Н О В А
іменем України
03 лютого 2023 року м. Дніпро
Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Сенчишин Ф.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Військової частини Національної гвардії України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини, вказаної у протоколі,
за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,
В С Т А Н О В И В :
30 листопада 2022 року близько 00 год. 50 хв. військовослужбовець військової частини, вказаної у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 , в районі будинку АДРЕСА_2 , під час виконання обов`язків військової служби в особливий період перебував в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_2 , належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. На підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП справу розглянуто у його відсутність.
При цьому ОСОБА_2 надав суду письмові пояснення та клопотання про закриття провадженні у справі оскільки він, перебуваючи поза межами несення служби та поза межами військової частини ввечері 29 листопада 202 року був у своєму офісі за адресою: АДРЕСА_2 , де він здійснює волонтерську діяльність, де під час святкування дня народження одного з колег випив кілька келихів шампанського. Під час святкування не звернув увагу на час і так вийшло, що вийшов на вулицю вже під час дії комендантської години, був зупинений працівниками поліції, які, через те, що він перебував біля автомобіля, запідозрили що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та повезли його до лікарні, де він здав всі аналізи, після чого його забрала ВСП, відвезла до військової частини та помістила на гаупвахту. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Суд вважає за необхідне окремо обговорити клопотання ОСОБА_2 про допуск в якості його захисника фахівця у галузі права ОСОБА_3 , з яким у нього був укладений договір про надання правової допомоги та захист інтересів, і який при цьому не є адвокатом.

За приписами ч. 1 ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи (захисник).

Питання підтвердження повноважень в якості захисника іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, було предметом роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, оскільки відповідні положення щодо повноважень здійснення захисту вище переліченими особами містилися і у КПК України 1960 року (ч. 2 ст. 44).

Зокрема, Пленум Верховного Суду України у п. 5 своєї постанови № 8 від 24 жовтня 2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» роз`яснив, що повноваження захисника на участь у справі повинні бути підтверджені … інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто або за дорученням юридичної особи, - документами, визначеними спеціальним законом, яким цим особам надано право брати участь у кримінальному судочинстві як захисникам, а також угодою або дорученням юридичної особи. При вирішенні питання про наявність у фахівців у галузі права повноважень на здійснення захисту в кримінальній справі належить також з`ясовувати, яким саме законом їм надано право брати участь у кримінальному судочинстві як захисникам. Визнати правильною практику тих судів, які за відсутності спеціального закону не допускають таких фахівців до здійснення захисту в кримінальних справах.

ОСОБА_2 не зміг послатися на спеціальний закон, яким би ОСОБА_3 було надане право брати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення як захисника. Необґрунтоване звуження стороною захисту терміну «інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи» до «інший фахівець у галузі права» не може бути підставою для надання ОСОБА_3 статусу захисника в цій справі.

На підставі викладеного судом не було допущено ОСОБА_3 до здійснення захисту ОСОБА_2 та останньому було надано достатній розумний строк для підшукання захисника для чого в розгляді справи була оголошена перерва, однак останній своїми процесуальними правами скористався на власний розсуд, відомостей про захисника суду не надав, сам в судове засідання не з`явився, що не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Дослідивши докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 підлягає закриттю з наступних підстав:

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, яка передбачає відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду які, в свою чергу, передбачають відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

ЄСПЛ у справах «Малофєєв проти Росії» та «Карелін проти Росії» сформулював позицію, за якою у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже в такому разі справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Надані суду докази доводять, що 30 листопада 2022 року близько 00 год. 50 хв. ОСОБА_2 в районі будинку АДРЕСА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, досліджені судом докази доводять, що станом на вказаний час ОСОБА_2 мав статус військовослужбовця військової частини, вказаної у протоколі про адміністративне правопорушення

Зазначені обставини ОСОБА_2 не оспорюються. Натомість останній заперечує виконання у вказаний час обов`язків військової служби.

У відповідності до п. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

На момент вживання алкогольних напоїв та перебування в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 з дозволу командира перебував поза межами військової частини, і таке перебування не було пов`язане з прямуванням на службу або зі служби, не відповідало обов`язкам військовослужбовця, його не було направлено в район будинку АДРЕСА_2 за наказом відповідного командира (начальника), він не виконував державні обов`язки або обов`язки з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку, а перебував там в своїх особистих справах.
Доказів, які б доводили інше, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.
Оскільки ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за перебування в стані сп`яніння саме під час виконання обов`язків військової служби, дії ОСОБА_2 не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого зазначеною статтею.
За наведених обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Справу про адміністративного правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя:

03.02.2023