Справа № 342/385/23
Провадження № 33/4808/551/23
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Федів Л. М.
Суддя-доповідач Гриновецький
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю захисника Романенчука А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за його апеляційною скаргою на постанову Городенківського районного суду від 27 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 , військовослужбовець,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 23 березня 2023 року о 00 год. 20 хв. в с. Росохач по вул. Центральній керував автомобілем «Audi A6» НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Романенчук А.В. вказує, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також не відповідності висновків суду обставинам справи. Стверджує, що ОСОБА_1 не було належним чином роз`яснено і не забезпечено право на правову допомогу адвоката при складанні протоколу. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не визнає своєї вини в інкримінованому йому правопорушенні, оскільки оскаржувана постанова не є обґрунтованою й мотивованою, бо суд в загальному послався на процесуальні документи без розкриття їх доказового змісту. Вказує на те, що судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 33 КУпАП, якою передбачено, що при обранні виду адміністративного стягнення враховуються особа правопорушника, його майновий стан, пом`якшуючі обставини, тощо, однак в матеріалах справи та в оскаржуваній постанові відсутні дані, що вказані аспекти досліджувались та враховувались в суді. Враховуючи наведені обставини, просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Через скорочені строки апеляційного розгляду справи і неодноразові відкладення її апеляційний розгляд проведено без участі ОСОБА_1 через перебування його в ЗСУ та його захисника через лікування. Матеріалів справи та доводів апеляційної скарги достатньо для прийняття апеляційним судом обґрунтованого й вмотивованого рішення.

Апеляційний строк апелянтом не пропущено.

З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши апеляційні доводи та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до переконання про задоволення апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого йому правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

При цьому судом не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено, без обвинувального ухилу додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

За даними справи ОСОБА_1 на час воєнного стану служить в ЗСУ.

Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення.

Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення. Апелянт це оспорює. У справі немає документальних підтверджень про вручення йому такої копії, в тому числі на відеозаписі події, або надсилання її поштою. Тому апеляційний суд розцінює це як істотне порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.

Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які підтверджується відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належно забезпечено право на реальну допомогу адвоката, якою він міг скористатися, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу того ж правового принципу «плодів отруйного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, копія якого йому не вручена, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.

Апеляційний суд не може спростувати твердження апелянта про те, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки про судове засідання його належним чином повідомлено не було, а справу розглянуто за його відсутності.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність його винитому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.

За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Інші апеляційні доводи апелянта апеляційна інстанція відхиляє через їх спростування судом першої інстанції, з чим погоджується апеляційний суд.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Романенчука А.В. задовольнити, постанову Городенківського районного суду від 27.06.2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький