ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18856/23

Провадження № 33/4820/495/23

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Селезньової М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника Шликової М.Ю., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2023 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

За постановою суду, 09 липня 2023 року, о 12 год. 50 хв., ОСОБА_1 , в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, в с. Моломолинці по вул. Центральній, 36, Хмельницького району керував транспортним засобом мопедом Дельта з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Шликова М.Ю. подала в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що відеозйомка правопорушення здійснювалась фрагментарно, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а тому, складений протокол та додані до нього матеріали щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважає недопустимими доказом, так як вони були отриманні з істотним порушенням вимог КУпАП та Інструкції.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з приписами до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Зі змісту вказаної норми закону слідує, що проходження такого огляду є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 254754 від 09.07.2023 року слідує, що 09 липня 2023 року о 12 год. 50 хв., ОСОБА_1 в с. Моломолинці Хмельницького району, по вул. Центральній, 36, керував транспортним засобом мопедом Дельта з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в лікаря-нарколога водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

З письмових пояснень свідка ОСОБА_1 слідує, що 09 липня 2023 року о 12 год. 50 хв., ОСОБА_1 , в с. Моломолинці Хмельницького району, по вул. Центральній, 36, керував транспортним засобом мопедом Дельта та під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції, йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Від проходження такого огляду він відмовився, пояснюючи, що спиртних напоїв не вживав.

З даних акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд на місці проводився у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду та підпису в акті ОСОБА_1 відмовився.

У відповідності до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції

З переглянутого судом першої та апеляційної інстанції відеозапису вбачається рух патрульного автомобіля та на зустріч йому мопеда під керуванням ОСОБА_1 , якого зупиняють правоохоронці. В ході розмови поліцейський виявив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим пропонує, останньому, пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу та в медичній установі, на що ОСОБА_1 категорично відмовляється.

У матеріалах справи відсутні, апелянтом, під час апеляційного розгляду, не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні твердження поданої апеляційної скарги є неприйнятними.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про недопустимість відеозапису як доказу з огляду на його неповноту та порушення безперервності відеофіксації подій, апеляційний суд визнає неспроможними, з огляду на таке.

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що останній, не заперечує факту керування у вказаний день мопедом, зазначає про свою відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в лікарні, апеляційний суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відео достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколі обставин, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом. Даний доказ, на думку апеляційного суду, з урахуванням положень ст.251 КУпАП, є належним та допустимим.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що в даній конкретній ситуації, вказане стороною захисту порушення принципу безперервності відео фіксації, не впливає на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин у даній справі та доведеності «поза розумним сумнівом» факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки інші докази, досліджені апеляційним судом, у сукупності зі змістом відеозапису, надають можливість суду встановити обставини справи, та підтвердити обставини події правопорушення.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису стороною захисту не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Суд обґрунтовано прийшов до висновку, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Всі інші доводи, наведені захисником Шликовою М.Ю., в апеляційній скарзі, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.

Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

На переконання суду доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення відповідає вимогам Закону, адміністративне стягнення за це правопорушення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для її скасування чи зміни немає.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах апеляційної скарги не убачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша