Єдиний унікальний номер 363/165/23
Апеляційне провадження № 33/824/2388/2023
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2023 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 21 березня 2023 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

За ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 21 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Не погоджуючись з постановою суду, 13.04.2023 року апелянт подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Вишгородського районного суду Київської області від 21 березня 2023 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту разом з доданими до неї матеріалами, виходячи з наступного.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом в кожному конкретному випадку з урахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

До апеляційної скарги апелянтом було долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування вказаного клопотання апелянт зазначає, що копію оскаржуваної постанови він отримав 27.03.2023 року.

13.04.2023 року апелянт подав апеляційну скаргу, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Пропуск встановленого законом 10-ти денного строку на апеляційне оскарження від часу фактичного отримання постанови суду першої інстанції апелянт обґрунтовував тим, що не має відповідної юридичної освіти і не може самостійно захищати свої права та лише 10.04.2023 року мав змогу укласти з адвокатом договір про надання правової допомоги. Вказує, що є добровольцем територіальної оборони та виконує свій військовий обов`язок у складі добровольчого формування Пірнівської територіальної громади Вишгородського району Київської області, у зв`язку з чим пропустив строк на подання апеляційної скарги.

Дослідивши подану апелянтом заяву про поновлення пропущеного строку оскарження, суд встановив, що апелянт не зазначив належних та обґрунтованих підстав пропуску вказаного строку з моменту фактичного отримання копії оскаржуваної постанови. Зокрема, апелянт не надав до суду належних доказів того, що він не міг звернутися у відповідному порядку за наданням йому правової допомоги раніше, ніж 10.04.2023 року, а також доказів неможливості самостійно подати апеляційну скаргу. Укладений апелянтом контракт добровольця територіальної оборони сам по собі не може свідчити про виконання ним дій чи існування обставин, які об`єктивно перешкоджали поданню апеляційної скарги у визначений законом строк, а доказів існування таких обставин апелянт не надав.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, справа «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України». При визначеності наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

Враховуючи викладене, а також те, що наведені апелянтами доводи в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження вказаної вище постанови не були належним чином підтверджені, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала, як така, що подана після закінчення строку, визначеного ч. 2 ст. 294 КУпАП, а апеляційний суд не знайшов підстав для його поновлення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 21 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами - повернути особі, яка її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба