КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/5010/22 Головуючий в суді І інстанції Осіпенко Л.М.
Провадження № 33/824/1210/2023 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 218417 від 02 лютого 2022 року вбачається, що 02.02.2022 року о 16 годині 30 хвилини водій ОСОБА_1 в м. Києві на вул. Ревуцького, 2 керував транспортним засобом «БМВ 535», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло та, в порушення п. 2.5 ПДР України, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп..

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що у медичному закладі працівники поліції разом з працівниками медичного закладу зазначили, що ОСОБА_1 має право відмовитись від проходження огляду та пройти огляд у будь-якому іншому закладі. При цьому зазначає, що він не відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння, а лише відмовився підписати згоду на проведення стаціонарного лікуванння, оскільки такого лікування не потребував, що безпідставно було розцінено як відмову від проходження огляду.

Також обгрунтовував доводи апеляційної скарги тим, що висунувши вимогу щодо проходження огляду на стан сп`яніння, працівники поліції разом з працівниками медичного закладу схиляли його до відмови від проходження огляду шляхом запевнення, що він має передбачене законом право пройти такий огляд самостійно в будь-якому медичному закладі. Вказує, що дані обставини повністю підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, наявним у матеріалах справи (49:42 хв. та 50:55 хв.). Таким чином вважає, що працівники патрульної поліції та закладу охорони здоров`я фактично спровокували його до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, видавши відмову від проходження огляду на стан сп`яніння за його законне право та ввівши ОСОБА_1 в оману, що він має право пройти огляд самостійно.

Зазначав також те, що працівники поліції, в порушення вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, не пропонували ОСОБА_1 проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Вказує, що йому не правомірно лікарем-наркологом було надано на підписання "Інформовану добровільну згоду пацієнта на проведення діагностики, лікування та проведення операції та знеболення" за формою № 003-6/0, затвердженої наказом МОЗ України від 14.02.2012 року № 110.

Вважає, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей, що не реагують на світло є надуманими, оскільки працівниками поліції зазначені ознаки сп`яніння не встановлювались. У процесі спілкування поліцейські взагалі не застосовували будь-яких приладів освітлення з метою перевірки реакції зіниць очей та не зазначили ОСОБА_1 про наявність у нього будь-яких ознак сп`яніння.

Також звернув увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд до закладу охорони здоров`я, що свідчить про порушення ч. 6 ст. 266 КУпАП та п. 8 Розділу 2 Інструкції № 1452/735.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити.

Представник Київської міської прокуратури у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 218417 від 02 лютого 2022 року, з якого вбачається, що 02.02.2022 року о 16 годині 30 хвилини водій ОСОБА_1 в м. Києві на вул. Ревуцького, 2 керував транспортним засобом «БМВ 535», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло та, в порушення п. 2.5 ПДР України, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та указує на факт порушення водієм указаних правил ПДР (а.с. 2);

- у направленні на огляд водія ОСОБА_1 від 02.02.2022 року (а.с. 50).

Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.18 року відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, від підпису протоколу та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Виявлені працівниками поліції 20.11.2021 року у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння в розумінні п. п. 1,2,3 п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 02.02.2022 року за участю ОСОБА_1 ..

Так, з відеофайлу вбачається, що інспектор поліції пропонує водієві пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак водій відмовився від проходження огляду.

Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції разом з працівниками медичного закладу схиляли його до відмови від проходження огляду шляхом запевнення, що він має передбачене законом право пройти такий огляд самостійно в будь-якому медичному закладі, оцінюються судом критично з огляду на таке.

Як вбачається із відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на якому фактично зафіксована обстановка на місці події, під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції запропонували йому проїхати до закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що останній погодився. В подальшому в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 вчиняв пасивні дії стосовно проходження огляду на стан сп`яніння, а тому його поведінка свідчить про уникнення конкретних дій щодо проходження огляду та правомірно розцінено як відмову від проходження такого огляду.

До того ж, із цього відеозапису вбачається, що працівники поліції, роз`яснили ОСОБА_1 про можливість відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та, що у разі такої відмови на нього буде складено адміністративний протокол, а відтак суд сприймає відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я як таку, що була вчинена ним добровільно на підставі власних переконань та суджень.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції будь-які ознаки сп`яніння не встановлювались, суд апеляційної інстанції відхиляє та погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що під наявністю у особи ознак сп`яніння необхідно розуміти припущення поліцейського про наявність у особи такого стану, яке грунтуються на порівнянні фізичного стану та поведінки особи і із станом та поведінкою які визначені нормативними документами і указують на наявність такого стану. У будь-якому випадку висновок поліцейського про наявність у особи ознак сп`яніння містить суб`єктивний характер. Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому зазначені ознаки, які дали поліцейському підстави висунути вимогу про необхідність проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п.7-9 ч. ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

З огляду на обов`язковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, яке проводиться в закладах охорони здоров`я, доводи апеляційної скарги про порушення процедури проведення огляду з огляду на непроведення такого огляду поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що лікарем-наркологом не правомірно було надано на підписання "Інформовану добровільну згоду пацієнта на проведення діагностики, лікування та проведення операції та знеболення" за формою № 003-6/0, затвердженої наказом МОЗ України від 14.02.2012 року № 110, суд апеляційної інстанції відхиляє, виходячи з наступного.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року №110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування» затверджено форму первинної облікової документації №003-6/о «Інформована добровільна згода пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення» та Інструкцію щодо її заповнення.

Згідно з п. п. 2-4 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №003-6/о «Інформована добровільна згода пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення» форма №003-6/о заповнюється пацієнтом, який звернувся в заклад охорони здоров`я та дає згоду на проведення йому діагностики та лікування, у разі необхідності на оперативне втручання та знеболення. Це здійснюється у присутності лікуючого лікаря даного закладу охорони здоров`я. Пацієнтом власноруч вказуються його прізвище, ім`я, по батькові; лікуючий лікар доводить йому інформацію щодо плану діагностики та лікування, надає в доступній формі інформацію про ймовірний перебіг захворювання, наслідки при відмові від лікування. Згода пацієнта на запропоноване лікування та діагностику (форма №003-6/о) засвідчується підписами лікуючого лікаря та пацієнта.

Керуючись принципами указаної Інструкції, лікарем закладу охорони здоров`я, до якого був доставлений ОСОБА_1 , було запропоновано останньому підписати відповідний бланк згоди «Інформована добровільна згода пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення» для відібрання біологічних зразків з метою визначення стану наркотичного сп`яніння. Зокрема, підписуючи таку згоду, особа погоджується із використанням та обробкою його персональних даних з умови дотримання їх захисту відповідно до вимог Закону України «Про захист персональних даних» та погоджується із запропонованим медичним оглядом на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння.

Ураховуючи викладене, вимога лікаря-нарколога КНП "КМНКЛ «Соціотерапія» згоди на запропонований медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння відповідає вимогам Закону України «Про захист персональних даних» та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року №110, а тому є законною.

Однак відповідно наявного в матеріалах справи відеозапису ОСОБА_1 сперечався з лікарем та працівником поліції, вказуючи на неправомірність їх дій так як добровільної згоди він не дає.

Такі дії ОСОБА_1 свідчать про ухилення ним від проходження в установленому законом порядку медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, суд апеляційної інстанції зазначає, дане твердження не може бути підставою для його звільнення від адміністративної відповідальності, яка передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, ОСОБА_1 , маючи ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того воно наявне в матеріалах справи (а.с. 50).

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «24» лютого 2023 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко