Єдиний унікальний номер: 378/261/23
Провадження № 3/378/86/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2023 року смт. Ставище

Суддя Ставищенського районного суду Київської області Марущак Н. М., за участю секретаря Гончарук Ю. С., захисника Шаповал О. В., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 5 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше за ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності не притягувався, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

За протоколом про адміністративне правопорушення від 03.04.2023 року серії ААБ № 231460 ОСОБА_1 03.04.2023 о 09 годині 52 хвилини в смт. Ставище по вул. Гоголя 5, керував автомобілем ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленному законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення не визнав, зазначивши, що 03.04.2023 в день складання протоколу відносно нього він ніяких ані наркотичних, ані алкогольних засобів не вживав, та нічого не порушував. Його працівники поліції зупинили без усяких на те підстав, не пояснивши причини зупинки, оскільки відносно нього було вже складено протокол 18.03.2023 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування в стані наркотичного сп`яніння, та вилучено автомобіль на штрафмайданчик, за зберігання якого він сплатив 7000 грн., про що він повідомив поліцейських в їх службовому автомобілі. Спочатку він погоджувався пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Проте, коли працівники поліції припинили відеозйомку, інспектор Коляда йому пояснив, що якщо в медичному закладі буде підтверджено вживаня ним наркотику, автомобіль знову буде поставлено на штрафмайданчик, а якщо він відмовиться від проходження такого огляду, автомобіль у нього вилучатись не буде. Внаслідок такого тиску та оскільки не знав, чи в нього є залишки наркотику в організмі після вживання 15.03.2023 наркотичного засобу, він в подальшому відмовився від медичного огляду, як йому порадив поліцейський, після чого відносно нього було складено протокол, при цьому свідки були відсутні.

Захисник ОСОБА_1 - Шаповал О. В. в судовому засіданні подала клопотання про закриття провадження ( а. с. 44 - 46), справу просить закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на наступне. В протоколі підпис ОСОБА_1 біля відмови від проходження медогляду відсутній. Не має документального підтвердження правомірності зупинки останнього. Стан сп`яніння водія не встановлено, відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння належним чином не зафіксовано. ОСОБА_1 пояснює, що вживав наркотичні засоби 15 березня 2023 року, місяць тому, що виключає ознаки наркотичного сп`яніння на час зупинки транспортного засобу. Правоохоронці не надали можливості ОСОБА_1 викликати захисника у відповідності до ст. 268 КУпАП. Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи. Із відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського вбачається, що обставини події зафіксовано не в повному обсязі, оскільки працівники поліції порушили вимоги Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомок, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, так як відключали відеореєстратор. Під час процедури оформлення адміністративного матеріалу свідки були відсутні.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні 21.04.2023 пояснив, що на початку квітня 2023 року близько 11 години його запросили працівники поліції як свідка, пояснивши що водій відмовляється від медичного огляду. Біля автомобіля, що був припаркований на узбіччі дороги, поблизу в`їзду в двір НВК в його присутності та в присутності ще одного чоловіка років 35 працівники поліції запитали у водія, чи той відмовляється від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, на що той відповів, що відмовляється, ознак сп`яніння він у нього не бачив. На пропозицію поліцейського він поставив підпис у протоколі.

Інспектор поліції відділення поліції № 5 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській областіКоляда В. М. в судовому засіданні пояснив, що на початку квітня 2023 року вранці в смт. Ставище, побачивши автомобіль припаркований ОСОБА_1 , який раніше в цьому році вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, коли той розпочав рух автомобілем, прослідували з напарником за ним, включили бодікамеру. На їх вимогу останній зупинився, сів до них в службовий автомобіль, де він, попередивши водія про здійснення відеозапису, та провівши перевірку зіниць очей і запропонували йому проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що той погодився, після чого було виключено камеру, після чого було виписано відповідне направлення. При цьому психологічного тиску на водія, схиляння до відмови від проходження такого огляду ніякого не було. Коли повторно включили відеокамеру, на його (інспектора ) запитання водій відмовився від проходження медичного огляду. Йому було роз`яснено його права та наслідки такої відмови та складено відповідний протокол за порушення п. 2.5 ПДР України. Свідки, в присутності яких водій підтвердив свою відмову від проходження медичного огляду на стан сп`янінн, були запрошені вже після складання протоколу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи його захисника Шаповал О. В., пояснення свідка ОСОБА_2 , інспектора поліції Коляди В. М., суд приходить до наступного.

За ч.1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі й за ст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст.ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. В Україні діє принцип презумпції невинуватості. Само по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності інших даних на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення, не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом, що, зокрема, вбачається з наступного.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2 - 4 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015. за № 1413/27858 (надалі Інструкція від 09.11.2015). у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі Порядку) поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 , реалізувавши своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

У відповідності до вимог частини першої ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 231460 від 03.04.2023 ОСОБА_1 03.04.2023 о 09 годині 52 хвилини в смт. Ставище по вул. Гоголя 5, керував автомобілем ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленному законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП (а.с.1).

До протоколу додані письмові пояснення (на заготовлених бланках), відібрані інспектором поліції Колядою В. М. від свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 від 03.04.2023, згідно яких 03.04.2023 о 10 год. 25 хв. їх було запрошено в якості свідків, і в їх присутності водію ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився (а. с. 2).

Разом з тим, в матеріалах справи міститься відеозапис із нагрудної відеокамери працівника патрульної поліції, який здійснював оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, від 03 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 (а.с. 5).

Доданий до матеріалів справи відеозапис не є безперервним. На оптичному диску містяться два відеофайли, які перериваються і по яких неможливо відновити всі обставини події згідно послідовності, яка мала місце у цьому випадку. На першому відеофайлі зафіксована зупинка ОСОБА_1 , який сів в службовий автомобіль працівників поліції та тричі висловив свою згоду пройти огляд на стан сп`яніння в лікаря-нарколога.

Зокрема, о 08.54, після того як інспектор поліції перевірив за допомогою ввімкненого світла ліхтарика реакцію зіниць очей ОСОБА_1 і при цьому не висловив результату такої перевірки, а сказав, що «давайте ще зачекаємо», на запитання поліцейського, чи він їде до медичного закладу, ОСОБА_1 відповів «так, їду», на друге запитання поліцейського, чи згоден їхати, знову ствердно висловив свою згоду, відповівши «так».

Проте, поліцейський не став після такої згоди водія відразу виписувати направлення для проходження відповідного медичного огляду та їхати до медичного закладу, а став продовжувати з водієм розмову. На запитання поліцейського, чи ОСОБА_1 курив, той заперечив, а інспектор поліції зазначив, що думає, що все таки той вчора курив, та о 08.56 повторно перевірив за допомогою ввімкненого світла ліхтарика реакцію зіниць очей ОСОБА_1 та зазначив, «що можна з`їздити». На чергове запитання поліцейського водію, чи той погоджується пройти медичний огляд у лікаря-нарколога, останній втретє висловив свою згоду, відповівши «так». Після чого о 08.56.35 інспектор поліції сказав іншому поліцейському, що «можна поки-що поставити на паузу».

Тривалість першого відеофайлу з 08:51:41 до 08:56:36.

Після цього відео переривається на 10 хв.

Після такої перерви другий файл відеозапису розпочинається о 09:06:25 з того, що поліцейський зазначає, що виписав направлення та на запитання ОСОБА_1 , чи буде їхати він у лікарню до лікаря-нарколога, той відповів, що ні, після чого поліцейський роз`яснив водію права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, наслідки відмови пройти медичний огляд, роз`яснив, що якщо водій знайде тверезого водія, останньому буде передано автомобіль. О 09:09:39 поліцейський повідомив, що починає складати протокол, о 09:17:39 зачитав фабулу протоколу, о 09:19:44 запропонував ОСОБА_1 поставити свій підпис в протоколі та написати власноручні пояснення. о 09:20 поліцейський взяв посвідчення водія у ОСОБА_3 , якого викликав по телефону ОСОБА_1 і який, підійшов до автомобіля, на пропозицію поліцейського о 09:21 поставив свій підпис у протоколі щодо передачі йому автомобіля.

Оцінивши вищенаведені докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд приходить до наступного.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У статті 40 вказаного Закону установлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

У пп. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрованої Міністерством юстиції України 11.01.2019 за № 28/32999, передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно із п. 5 розділу ІІ вказаної Інструкції включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом ІІІ цієї Інструкції передбаченого, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Таким чином, якщо із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, убачається, що він є не безперервним та переривається, його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Зазначене кореспондує із позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18липня 2019 по справі № 216/5226/16-а.

Із системного аналізу положень ст. 266 КУпАП можливо дійти висновку, що законодавець визначив, що з метою фіксації процедури огляду водія на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку є обов`язковим застосуванням інспектором патрульної поліції технічних засобів відеозапису. І тільки у випадку неможливості застосувати технічні засоби відеозапису з метою фіксації події правопорушення, інспектор поліції має вжити заходів, спрямованих на залучення двох свідків.

Разом з тим, суд погоджується з доводами захисника щодо недоведення «поза розумним сумнівом» наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення з огляду на існування версії останнього про те, що саме дії працівників поліції його схилили відмовитись від проходження огляду, яка не спростована фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

Поліцейські, отримавши на місці згоду водія на проходження медичного огляду, повинні були виконати вимоги вищевказаних Інструкції від 09.11.2015 та Порядку проведення огляду, а саме доставити водія до лікарні

Ураховуючи те, що відеозапис не є безперервним, такий запис було перервано на 10 хвилин, отже такий не відображає усіх відомостей, необхідних для установлення об`єктивних обставин справи та перевірки тверджень ОСОБА_1 щодо схиляння його поліцейським під час такої перерви до відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння., на проходження якого він перед цим декілька раз погодився.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що доданий до матеріалів справи відеозапис здійснено з порушенням вищевказаної Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, оскільки відеозапис не є безперервним, що свідчить про примусове відключення. Факт такого відключення підтвердив в судовому засіданні інспектор поліції Коляда В. М. Тому вказаний відеозапис не може бути беззаперечним самостійним доказом вчинення або невчинення адміністративного правопорушення.

Як вбачається з першого та другого відеофайлу свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , які вказані в протоколі, та від яких відібрано вищевказані письмові пояснення (на заготовлених бланках), були запрошені поліцейськими вже після складання протоколу, фабула якого, як зазначено вище, була оголошена ОСОБА_1 в службовому автомобілі поліцейських о 09:17:39, а свідків фактично запрошено о 09:24:28 вже після складання протоколу. Вказаний факт також підтвердив в судовому засіданні інспектор поліції Коляда В. М. Тому вказані пояснення даних свідків не беруться до уваги як належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 2.5 ПДР України.

Вищевказаний відеозапис також не може бути прийнятий судом до уваги, як доказ, що спростовує доводи ОСОБА_1 щодо його згоди на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та висловленої відмови від такого огляду виключно на переконання поліцейського, оскільки, в порушення вимог вищевказаної Інструкції зазначений відеозапис є неповним, не відтворює повністю подій з моменту зупинки транспортного запису та діалогу поліцейського із ОСОБА_1 в період, коли були виключена камера після того, як останній тричі висловив свою згоду на проходження огляду в медичному закладі, до повторного ввімкнення камери.

З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, а саме: пояснень ОСОБА_1 в частині, що він погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, в подальшому відмовився від такого огляду виключно на переконання поліцейського, даних відеозапису на першому файлі, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 дійсно на пропозицію інспектора поліції тричі відповів, що погоджуєтья проїхати до медичного закладу, - суд вважає, що в своїй сукупності вони підтверджують існування обставин, які об`єктивно впливають на оцінку дій ОСОБА_1 з точки зору наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та які в порушення вимог закону не зафіксовані поліцейським в повному обсязі на відеозаписі.

З огляду на ту обставину, що наданий суду відеозапис з відеореєстратора працівника поліції не є безперервним, суд не може відкинути версію ОСОБА_1 по те, що в той час, коли протягом 10 хвилин не здійснювався відеозапис, працівники поліції підбурили його відмовитись від проходження огляду, пояснивши, що це для нього буде краще.

У рішеннях Європейського суду з прав людини, ухвалених у справах «Тейшеро де Кастро» проти Португалії», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації» зазначено про те, що притягнення особи до відповідальності за правопорушення, вчинене внаслідок підбурювання зі сторони поліцейських, буде свідчити про порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, в силу принципу невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Зміст загальноприйнятого європейського стандарту доказування «поза розумним сумнівом», сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, полягає в тому, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У постанові від 21 січня 2020 року (справа №754/17019/17) Верховний Суд зазначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що наданий суду відеозапис з відеореєстратора працівника поліції не є безперервним, не відтворює повністю подій з моменту зупинки транспортного запису та діалогу поліцейського із ОСОБА_1 в період, коли були виключена камера після того, як останній тричі висловив свою згоду на проходження огляду в медичному закладі, а свідки, які вказані в протоколі, та від яких відібрано вищевказані письмові пояснення (на заготовлених бланках), були запрошені поліцейськими вже після складання протоколу, - суд дійшов висновку, що наявними доказами не підтверджено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, з доведенням цього факту поза всяким розумним сумнівом та не спростовано його та його захисника твердження про те, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду не була його внутрішнім волевиявленням, а є наслідком стороннього впливу працівників поліції, що не може тягнути за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 283-285, 287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н. М. Марущак