ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/64/23 Справа № 204/7347/22 Суддя у 1-й інстанції - Юшков М. М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2022 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з оскаржуваною постановою, 30.08.2022 о 11:32 в м. Дніпро, по вул. Романа Шухевича, буд. 70, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «FORD ESCAPE», д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, звужені зіниці, що не реагують на світло. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки прийнято з істотним порушенням норм процесуального права. Апелянт наголошує, що 30.08.2022 він не порушував правила ПДР України, а працівники поліції зупинили його безпідставно та не повідомили йому причини такої зупинки, чим порушили вимоги ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» та ст. 57 Конституції України. Також зазначає, що його автомобіль стояв припаркований біля узбіччя дороги, та в ньому знаходився він та його дружина, яка теж могла керувати цим авто, а з відеозапису з бодікамери поліцейського, наявного у справі, неможливо встановити хто саме керував автомобілем. Окрім того, звертає увагу, що суд першої інстанції не надав оцінку тим обставинам, що в протоколі про адміністративне правопорушення працівники поліції зазначали, що він керував транспортним засобом о 11:32 годин, тоді як на відеозаписі видно, що о 11:29 годин він спілкується з поліцейським і не як не міг керувати автомобілем у зазначений у протоколі час, тому, на його думку, обставини, викладені в протоколі, не відповідають фактичним обставинам цієї справи, що місцевий суд залишив поза увагою.

Водночас, звертає увагу, що працівниками поліції під час проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння, не було складено акт огляду та направлення водія на проведення такого огляду до закладу охорони здоров`я, а також належним чином не перевірено ознаки сп`яніння, які йому закидаються, що є порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Разом з цим, вказує, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я він не відмовлявся. Крім того, зазначає, що судом не було враховано, що поліцейськими факт відсторонення його від керування автомобілем зафіксовано в рапорті, тоді як, на думку апелянта, поліцейські повинні були скласти акт про відсторонення водія від управління транспортним засобом, але у порушення вимог закону акт не було складено. З урахуванням наведеного, на переконання апелянта, постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Заслухавши пояснення захисника Караканової Т.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Вина ОСОБА_1 у скоєні цього правопорушення, підтверджується доказами, наявними у справі, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №355867 від 30.08.2022, в якому, у відповідності до вимог закону, викладені обставини вчиненного ОСОБА_1 правопорушення, відеозаписамом з нагрудної бодікамери поліцейського, на якому зафіксовано, що водій ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які виразилися у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само й за відмову від проходження огляду на стан такого сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що працівники поліції зупинили його автомобіль безпідставно та незаконно, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію», поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього закону відноситься, зокрема перевірка документів та зупинка транспортного засобу.

Посилання апелянта на те, що у справі відсутні буді-які докази того, що 30.08.2022 він керував автомобілем «FORD ESCAPE», а також те, що в цей день транспортним засобом могла керувати його дружина, є необгрунтованими, оскільки з відеозапису бодікамери поліцейського слідує, що ОСОБА_1 стоїть поряд зі своїм автомобілем біля водійського місця та спілкується з поліцейськими, тоді як його дружина перебуває в автомобілі на передньому пасажирському місці. Апеляційний суд звертає увагу й на те, що ОСОБА_1 протягом усього відеозапису не заперечує факту керування транспортним засобом, та в ході розмови по мобільному телефону двічі каже, що його зупинили співробітники поліції.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність у справі акту огляду та направлення його, як водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння до закладу охорони здоров`я, є також необґрунтованими, оскільки як Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 № 1452/735, так і Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, не містять положень про обов`язок працівників поліції складати акт огляду та вручати направлення на проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у разі відмови водія від його проходження, в порядку, передбаченому ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, п. 7 Розділу І Інструкції.

Отже, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду.

Разом з цим, посилання апелянта на розбіжності в часі на відеозаписі та в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №355867 від 30.08.2022, хоча і мають місце, однак апеляційний суд вважає, що ці розбіжності є несуттєвими та такими, що не впливають на висновки суду першої інстанції, оскільки відеозапис чітко відображає всі події та фактичні обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Твердження апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, суд не приймає до уваги, оскільки з відеопису видно, як ОСОБА_1 суперечиться з поліцейськими та від проходження такого огляду відмовляється.

Інші доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення апелянта від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Отже, при апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 .

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції, без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2022 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко