Справа № 740/695/23
Провадження № 3/740/435/23
ПОСТАНОВА
Іменем України
27 березня 2023 року м.Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Гагаріна Т.О., за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А.М., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:
02.02.2023 о 00 год. 01 хв. в м.Ніжин по вул. С.Прощенка, водій ОСОБА_1 керував автомобілем HONDA ACCORD д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився огляд із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 6810, тест № 01999, результат 0,77 ‰, чим порушив п.2.9 «а» ПДР.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні визнав, з викладеними у протоколі обставинами погодився, зазаначив, що готовий нести відповідальність за вчинене, але просив не позбавляти права керування транспортними засобами, так як є військовослужбовцем, і права водія йому потрібні для здійснення своїх службових обов`язків.
Дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, суддя приходить до наступного висновку.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, закріплено у ст.266 КУпАП та в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху водію заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №064343 від 02.02.2023 водій ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується, відеозаписом доданим до матеріалів, зафіксовано проходження водієм продуву приладу «Драгер», доданим результатом - тест №01999 результат 0,77 ‰, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, сп`яніння.

З огляду на наведене, суддя вважає, що наявні у справі докази згідно ст.251 КУпАП підтверджують порушення водієм ОСОБА_1 п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, що є підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції даної статті.

У відповідності з положеннями ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно ст.9 Конституції України, а також ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний надмірний тягар» (рішення у справі від 02.11.2004 «Трегубенко проти України»).
Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права, а також наведену вище практику ЄСПЛ, щодо недопустимості безальтернативного стягнення у справах про адміністративні правопорушення.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі. Як зазначив правопорушник, позбавлення права керування транспортним засобами унеможливить виконання ним посадових обов`язків під час проходження військової служби.
Крім того, командиром інженерно-технічного батальйону військової частини подано до суду клопотання з проханням не позбавляти водійського посвідчення ОСОБА_1 , у зв`язку з виконанням ним бойових завдань, які потребують постійного переміщення на автомобільній техніці по території країни.
Суддя приймає до уваги, що 24 лютого 2022 року російська федерація розпочала повномасштабне вторгнення на територію України, у зв`язку з чим, того ж дня відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому був неодноразово продовжений і триває до даного часу; беручи до уваги, що військовослужбовець ОСОБА_1 стоїть на обороні нашої держави та його військовий обов`язок пов`язаний із виконанням бойових завдань які потребують постійного переміщення на автомобільній техниці, а тому позбавлення його права керування транспортними засобами унеможливить виконання ним бойових завдань по захисту Батьківщини.
Також суддя враховує, що дії вчинені водієм ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам. Крім того, будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника не встановлено.
Враховуючи вищевикладені обставини, визнання ОСОБА_1 вини, а також той факт, що тяжких наслідків від правопорушення не настало, суддя вважає, що з врахуванням вимог ст.23 КУпАП, а саме мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень та принципу пропорційності, на останнього слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір» 536 грн. 80 коп. судового збору підлягають стягненню із ОСОБА_1 в дохід держави.

Керуючись ст.33, 221, 280, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суддя

постановила:
ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. без позбавленням права керування транспортними засобами.

У разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення постанови про накладення штрафу у порядку примусового виконання постанови відділом державної виконавчої служби стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.О.Гагаріна