Справа №295/372/23
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Костенко С.М., розглянувши матеріали, які надійшли з в/ч НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-11 ч.4 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , учасник бойових дій, -

встановив:
03.01.2023 о 09 год. ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, самовільно залишив в/ч НОМЕР_1 та повернувся до в/ч 04.01.2023.
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що з 01.01. по 02.01.2023 перебував у добовому чергуванні, а тому згідно Статуту мав відпочивати двоє діб.
З огляду на зазначені обставини, судом було відкладено розгляд справи на 17.01.2022 для витребування з в/ч НОМЕР_1 інформації для перевірки доводів ОСОБА_1 , однак ні 17.01.2023, ні 18.01.2023 ОСОБА_1 , незважаючи на належне повідомлення до суду не з`явився, про причини поважності своєї неявки суду не повідомив. За повідомлення в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 повторно самовільно залишив військову частину.
Закон виходить з презумпції, що учасник справи повинен дізнатися про хід розгляду справи, тобто діє презумпція обізнаності. Цю ж презумпцію обізнаності слід застосувати і до випадків інформування учасника справи про дату судового розгляду альтернативними способами повідомлення. Тим більше, така презумпція застосовується під час вручення судової повістки. Якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх в протоколі, то слід припустити, що учасник бажає, принаймі не заперечує, що ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймі повинна була дізнатися про повідомлення. Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери і адреси, але не користується чи не стежить за ними.
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладається на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язані з розумним інтервалом часу сама цікавитися проваджденням у її справі, добросовісно користуватися належними їй правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуюються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засобі внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.О. проти Іспанії від 07.07.1989).
Зважаючи на викладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи (правова позиція ВС рішення № 560/5541/20 від 17.11.2022.
З метою недопущення необгрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст. 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд визнає причини неявки ОСОБА_1 у судові засідання неповажними і розцінює його неявку як затягування строків розгляду справи, у зв`язку з цим суд розглядає справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням пояснень ОСОБА_1 , які він надав безпосередньо суду в судовому засіданні 16.01.2023, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністратині правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 172-11 ч.4 КУпАП, доведена доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії А 0281 № 3 від 11.01.2023, рапортами, матеріалами перевірки, додатковими матеріалами.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він перебував у добовому чергуванні спростовано листом в/ч НОМЕР_1 від 17.01.2023.

Крім того, відповідно до ст. 292 розділу 7 ЗУ "Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України" військовослужбовцам, які перебували у добовому наряді мають один день відпочинку протягом тижня.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 не перебував у добовому наряді, як і не отримував дозволу командирів на відпочинок.

Своїми діями, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-11 ч. 4КУпАП.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу.
Керуючись ст.ст. 283, 284, КУпАп, -

п о с т а н о в и в :
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-11 ч.4 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі сто сорока п`яти неооподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдеся п`ять) грн.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя С.М. Костенко

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.