Справа № 305/2375/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
16.08.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі адвоката Сойми І.Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Сойми І. Ю.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 червня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рахів Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 27.05.1999,
Постановлено стягнути із ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.
В апеляційній скарзі адвокат Сойма І.І. вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Стверджує, що його підзахисний ОСОБА_1 у день складання протоколу про адміністративне правопорушення спиртних напоїв не вживав, добровільно погодився на вимогу працівників поліції пройти освідування у закладі охорони здоров`я. Під час першої спроби прилад «Драгер» не показав жодних проміле, відтак йому було запропоновано повторно пройти огляд. Зазначає, що освідування проведено не лікарем медичного закладу, а медичною сестрою, яка не озвучила ОСОБА_1 результати огляду, що є грубим порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція). Звертає увагу на те, що доказами, які наявні у матеріалах справи не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Апелянт стверджує, що стороною захисту було заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_2 , однак таке залишено поза увагою. Крім того, про розгляд справи, який відбувся 05.06.2023 сторону захисту повідомлено не було. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, постійного місця роботи не має, працює за наймом, матеріальне становище його є вкрай важким, тому накладене місцевим судом стягнення у виді штрафу у розмірі 17 тисяч гривень є непосильним для ОСОБА_1 . Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Заслухавши пояснення адвоката Сойми І.Ю., який підтримав доводи апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , який, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не подавав. Тому, із врахуванням приписів передбачених ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю згідно зі ст.252 КУпАП.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керуванням транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, фактично погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно зі встановленими в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, адміністративного правопорушення, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння убачається, що поліцейськими виявлено у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка вимова (а. с. 2).
Як убачається з долученого до матеріалів справи відеозапису, який міститься на DVD-диску, поліцейські зупинили ОСОБА_1 за порушенням ним правил дорожнього руху, надалі на законну вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, ОСОБА_1 добровільно погодився, після отримання результатів 1, 16 % проміле, не висловлював своєї незгоди з результатами освідування та не наполягав на проведенні повторного огляду.
Медичним висновком лікаря КНП «Рахівська районна лікарня» №370 від 03.08.2022, ОСОБА_3 щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підтверджено, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого позитивний 1, 16 % проміле (а. с. 3).
Копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №649392 від 03.08.2022, підтверджується, що за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень (а. с. 9).
Судом першої інстанції також допитувався свідок - поліцейський ОСОБА_4 , який був викликаний за клопотанням адвоката Сойми І.Ю. Свідок у судовому засіданні пояснив, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була здійснена за порушення ОСОБА_1 ПДР, після зупинки транспортного засобу працівники поліції виявили у ОСОБА_1 очевидні ознаки алкогольного сп`яніння, та запропонували йому пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що останній добровільно погодився. Також ОСОБА_4 пояснив, що після складання протоколу, його копія була вручена ОСОБА_1 .
Докази, які досліджені місцевим судом та перевірені судом апеляційної інстанції на предмет належності, достовірності та достатності, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник поліції Савляк В. В. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря КНП «Рахівська районна лікарня» ОСОБА_3 , яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склала висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаних документів щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейський та лікар при виконанні свої посадових обов`язків діяли в межах наданих їм повноважень.
Доводи апеляційної скарги про те, що у день складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, останній спиртних напоїв не вживав, добровільно погодився на вимогу працівників поліції пройти освідування у закладі охорони здоров`я, однак під час першої спроби прилад «Драгер» не показав жодних проміле, відтак йому було запропоновано повторно пройти огляд, - апеляційний суд відхиляє як безпідставні, оскільки факт перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння з результатом 1, 16 % проміле підтверджується сукупністю доказів, які повністю узгоджуються між собою, у належності та достовірності яких сумнівів не виникає.
Твердження адвоката Сойми І. Ю. про те, що освідування проведено не лікарем медичного закладу, а медичною сестрою, яка не озвучила ОСОБА_1 результати огляду, що є грубим порушенням Інструкції, апеляційний суд також відхиляє, оскільки з медичного висновку, який завірений належним чином та який, у відповідності до ст. 251 КУпАП, є доказом у справі, убачається, що ОСОБА_1 пройшов освідування у КНП «Рахівська районна лікарня» за допомогою приладу «Драгер», за результатами огляду лікар медичного закладу ОСОБА_3 констатувала, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння 1, 16 % проміле. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що як під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, так і після оголошення його позитивного результату 1,16 % проміле, ОСОБА_1 не висловлював скарг чи застережень щодо процедури проведення освідування чи особи лікаря, яка проводила огляд, та не вимагав його повторного проведення. Приймаючи судове рішення апеляційний суд також зазначає, що у підтвердження цих доказів сторона захисту не надала будь-які докази.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 не оскаржував медичний висновок, жодних клопотань про допит лікаря з метою отримання пояснень щодо обставин проведення огляду та встановлення остаточного діагнозу сторона захисту не заявляла.
Відтак, процедура проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів, які її регламентують.
При оцінці тверджень апелянта про те, що розгляд справи відбувся за відсутності сторони захисту, оскільки жодних повідомлень про призначення судового засідання ні ОСОБА_1 , ні адвокат Сойма І. Ю. не отримували, суд апеляційної інстанції такі відхиляє, оскілки у матеріалах справи міститься достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 був обізнаний з тим, що справа про адміністративне правопорушення розглядатиметься Рахівським районним судом, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був складений у його присутності. Крім того, місцевий суд вжив всіх заходів щодо належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про розгляд справи як ОСОБА_1 , так і його захисника, адвоката Сойми І. Ю., про що свідчить довідки про доставку SMS-повідомлення від 23.05.2023 (а. с. 45, 47). Однак, зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що вказані особи на розгляд справи, призначеної на 05 червня 2023 року не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилали. Отже, жодних підстав для висновку, що права ОСОБА_1 були порушенні, позаяк суд розглянув справу за його відсутності, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи той факт, що участі у розгляді справи місцевим судом ОСОБА_1 не брав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, а також те, що на розгляд апеляційної скарги не з`явився, - він позбавив себе можливості надати будь-які докази у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та спростуванні висновків місцевого суду.
Безпідставними і такими, що спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, апеляційний суд визнає доводи апелянта про те, що у сторони захисту існують сумніви щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Окрім письмових доказів, які міститься у матеріалах справи, зокрема копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №649392 від 03.08.2022, якою підтверджується, що за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, факт керування ОСОБА_1 автомобілем та порушення ним правил дорожнього руху чітко зафіксований на відеозаписі, який є належним та достовірним доказом у справі.
Безпідставними апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги про те, що стороною захисту було заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_2 , однак таке залишено поза увагою.
Визнаючи ці доводи необґрунтованими, апеляційний суд звертає увагу на той факт, що судом задоволено клопотання сторони захисту про допит свідка поліцейського ОСОБА_4 , який був допитаний судом та підтвердив обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Надалі, сторона захисту заявила чергове клопотання про допит ще одного свідка, - поліцейського Сокирлея Ф. Ф., який також був на місці події. Судом клопотання задоволено та викликано вказаного свідка для надання пояснень у місцевому суді. Однак, на розгляд справи, призначеної на 05.06.2023 жоден із учасників справи не з`явився, клопотань про відкладення судового засідання на інший день на подавав. Водночас, апеляційний суд констатує, що у матеріалах справи міститься достатньо належних доказів щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 03.08.2022 за участі ОСОБА_1 , які сумнівів у своїй достовірності не викликають. Сукупність доказів, яким суд першої інстанції дав правильну оцінку, і які перевірені апеляційним судом, є достатніми для висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, і, на переконання апеляційного суду, такі спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів, на які вказує апелянт, апеляційний суд не вбачає.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, постійного місця роботи не має, працює за наймом, матеріальне становище його є вкрай важким, тому накладене місцевим судом стягнення у виді штрафу у розмірі 17 тис грн є непосильним для ОСОБА_1 , - апеляційний суд відхиляє як такі, що не впливають на вид та розмір накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, яке є безальтернативним.
На переконання апеляційного суду, при накладені адміністративного стягнення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місцевий суд враховував обставини, визначені у ст. ст. 33 35 КУпАП, та правильно встановив, у розумінні ст. ст. 34-35 цього Кодексу відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , наклавши адміністративне стягнення у межах санкції, визначеної ч. 1 ст. 130 КУпАП, - у виді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами.
Інші доводи апеляційної скарги правильності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться виключно до незгоди апелянта з рішенням місцевого суду.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодним чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Сойма І. Ю. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 червня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН