Номер провадження: 33/813/1254/23
Номер справи місцевого суду: 947/3119/23
Головуючий у першій інстанції Федулеєва Ю. О.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Князюка О.В.,

за участю секретаря судового засідання Зєйналова А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2023 року у справі відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на підприємстві «ТОМАТЕКС», за ч. 1 ст. 130 кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 кодексу України про адміністративні правопорушення .

Накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить суд постанову Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2023 року скасувати, та провадження у справі закрити за відсутністю в діях апелянта складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Перевірка доводів апеляційної скарги. Позиція апеляційного суду

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що надавши оцінку доказам, на які посилається в обґрунтуванні свого рішення суд першої інстанції порушив норми чинного законодавства, односторонньо, зі звинувальним ухилом розглянув справу, взявши до уваги лише докази, які наче б то підтверджують вину апелянта, та не врахувавши ті докази та обставини, які доводять невинуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення. Більше того, суд не зважав на те, що такі докази отримані з порушенням вимог законодавства до порядку та процедури встановлення факту та обставин вчинення спілкування з особою, та фіксування відповідно вчинення правопорушення та оформлення відповідних матеріалів.

Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що на відеозаписах портативних відеореєстраторів, доданих до Протоколу не зафіксовано, що вказаний мопед перебував у русі, а також те, що керував ним ОСОБА_1 , що ставить під сумнів відомості, які містяться в протоколі, про те, що останній керував транспортним засобом.

Крім того, апелянт зазначає, що в протоколі містяться відомості, щодо достовірності яких наявні сумніви, оскільки іншими матеріалами справи вони не підтверджені. Особі не надано можливості ознайомитись зі змістом протоколу до моменту підписання, що унеможливило і зробити певні зауваження відносно нього, а також надати пояснення, особі не запропоновано надати заперечення, особу не ознайомлено з правами, якими вона наділена законодавцем в повному обсязі, з особою спілкувались без фіксації відео.

В силу того, що відомості зазначені в протоколі не підтверджуються іншими матеріалами справи, не зафіксовано що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, то такі докази і є неналежними.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду у справі про порушення правил, у порядку визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 361694 вбачається, що ОСОБА_1 16.12.2022 року об 11 год. 50 хв. за адресою: м. Одеса, проспект Свободи, 14 керував мопедом «Suzuki» з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Драгер та у медичному закладі відмовився, що зафіксовано на відеозапис портативного відеореєстратора співробітника поліції.

У фабулі протоколу серії ААД № 361694, складеному відносно ОСОБА_1 , зазначено, що останній 16.12.2022 року об 11 год. 50 хв. за адресою: м. Одеса, проспект Свободи, 14 керував мопедом «Suzuki» з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Драгер та у медичному закладі відмовився, що зафіксовано на відеозапис портативного відео реєстратора співробітника поліції, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а відтак підлягав огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у відповідності до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. № 1452/735 (надалі Інструкція) та п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008 р.

Огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 в порядку, передбаченому Інструкцією, проведений не був у зв`язку з його відмовою від проходження такого огляду.

Викладене зафіксовано на відеозапис, який долучено до матеріалів адміністративної справи та оглянуто у судовому засіданні.

Системний аналіз ч. 1 ст. 130 КУпАП визначає три склади об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення, які полягають у :

-керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

-передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

-відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка саме і інкримінується ОСОБА_1 .

Судом як першої так і апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 керував мопедом «Suzuki» з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що сам не заперечував та на вимогу працівника поліції відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що було зафіксовано поліцейським на портативний відеореєстратор.

Отже, дії ОСОБА_1 кваліфікую за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях заявника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, згідно ст. 251 КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення

У протоколі викладені відомості, які підтверджуються і іншими дослідженими судом та наявними в матеріалах справи доказами.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Будь-яких порушень законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, суддею апеляційного суду не встановлено.

Доводи апеляційної скарги судом розцінюється як намагання правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення та такими, що не впливають на правильність ухваленого судом рішення та склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях заявника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок районного суду викладений у постанові про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст.33 КУпАП на накладено стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Князюк