Справа №: 646/1156/22
Провадження № 3/646/10/2023
П О С Т А Н О В А

іменем України

18.01.2023 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі судді Глоби М.М.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Відділу поліції № 1 Харківського РУП №1 ГУНП у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

02.01.2023 року після дооформлення до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшов матеріал, який містить протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 731744 від 12.11.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 з 18.11.2022 року з 12.11.2022 року о 10 год. 58 хв. за адресою: м. Харків, майдан Захисників України, 4 , в магазині «Аврора» вчинила дрібне викрадення Трагера для телефону, шляхом крадіжки.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані органом, який уповноважений складати протоколи, як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.51 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, пояснила суду, що 18.11.2022 року приблизно 11 години вона дійсно перебувала в магазині «Аврора» в м. Харків, майдан Захисників України, 4 , та заради цікавості взяла в руки подивитися, що це таке Трагер для мобільного телефону, ходила з ним по магазину, після чого поклала його на прилавок. Виходячи з магазину до неї підійшов охоронець магазину і сказав, що вона хотіла вкрасти ОСОБА_2 для мобільного телефону. Остання пояснювала охороні, що вона нічого не вкрала та не мала жодного умислу на вчинення крадіжки, а ОСОБА_3 для мобільного телефону поклала на місце. В результаті перепалки з охороною магазину, були викликані працівники поліції, та складений адміністративний протокол. Наміру щось вкрасти у неї не було. Просила суд провадження у справі закрити, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події, складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП з наступних підстав.

Згідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерел права.

Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21. 07. 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Диспозиція ч. 1 статті 51 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю прямого умислу і корислової мети.

В матеріалах справи відсутні та не здобуто доказів того, що у ОСОБА_1 12.11.2022 року був умисел на вчинення крадіжки в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », оскільки жодних переконливих доказів на підтвердження цих обставин суду не надано.

Аналізуючи диспозицію вказаної статті, можна зробити висновок, що відповідальність настає за вчинення закінченого дрібного викрадення чужого майна.

Крадіжка (таємне викрадення чужого майна) вважається закінченою з моменту, коли винна особа вилучила майно і отримала реальну можливість розпоряджатись чи користуватись ним.

Згідно з позицією судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, зазначеної в ухвалі від 24 жовтня 2013 року у справі №5-40кс13, нормативне визначення закінченого і незакінченого злочину в поєднанні з фактичними обставинами справи дають підстави дійти висновку про те, що дії особи, яка перебувала в торговому залі і заволоділа товаром, доступ до якого був вільний, подолала (пройшла) з ним касову зону, умисно не оплатила вартість товару і відразу після цього була затримана працівниками охорони торгового закладу, не утворюють закінченої крадіжки чужого майна, а мають розцінюватись як замах на крадіжку і кваліфікуватися за частиною другою статті 15 та відповідною частиною статті 185 КК, оскільки така особа не мала реальної можливості розпорядитися товаром на свій розсуд.

Дрібна крадіжка, відповідальність за яку встановлена статтею 51 КУпАП та кримінально каране таємне викрадення майна, відповідальність за яке передбачено статтею 185 КК України, різняться між собою лише таким елементом об`єктивної сторони, як розмір викраденого майна.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП настає у разі вчинення особою, дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, та тягне за собою накладення штрафу від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

У протоколі про адміністративне правопорушення працівником ДОП відділу поліції № 1 Харківського РУП №1 ГУНП у Харківській області майором поліції С.Єрохіним, зазначені дві дати вчинення адміністративного правопорушення гр. ОСОБА_1 а саме: «18.11.2022 та 12.11.2022».

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 731744 від 18.11.2022 року, який є процесуальним документом, внаслідок якого проводиться подальше провадження у справі, складено в порушення вимог ст. 256 КУпАП. Суд намагався усунути вказані недоліки у протоколі про адміністративне правопорушення, шляхом повернення його до Відділу поліції № 1 Харківського РУП №1 ГУНП у Харківській області для належного оформлення, у відповідності до вимог п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року за № 14.

Станом на 02.01.2023 року справа була вдруге направлена до суду без належного оформлення.

Згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані в протоколі обставини не дають суду підстав розглядати протокол як доказ вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений з неповним дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, в зв`язку з чим його не можна вважати належним доказом вини ОСОБА_1 .

Згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерел права.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Зазначені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що в ході провадження у цій справі не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 51 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, оцінюючи сукупність вищевказаних обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 51 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 51, ст. ст. 247, 283-284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 51 КУпАП.

Постанова судді протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Суддя -