ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2023 року, щодо:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, 10 липня 2023 року, о 16 год. 00 хв., в м. Краматорську, вул. Красноярська, біля буд. 4, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Honda Tact з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляції:

- ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що розгляд справи відбувся за його відсутності, оскільки він не був повідомлений про дату та час судового розгляду. А про існування постанови він дізнався з реєстру судових рішень, що свідчить про поважність пропущення строку на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу по суті вказує, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, оскільки він не керував транспортним засобом, а знаходився біля мопеду. Вказує, що алкогольних напоїв він не вживав, а коли він приїхав забирати мопед з ремонту, його було затримано співробітниками поліції.

Вказує, що на відеокамері з нагрудної камери поліцейського зафіксовано подію 01 липня 2023 року, що дає підстави для визнання цього доказу недопустимим.

Окрім цього зауважує, що він був згоден проїхати до медичного закладу для огляду під назвою ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не туди, куди йому пропонували працівники поліції.

Про час, дату та місце судового засідання ОСОБА_1 повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. За наведеного, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу за його відсутності, оскільки його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.

Перевіряючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови, враховую, що справа була розглянута 04 серпня 2023 року за відсутності як ОСОБА_1 , так і його представника. Належного повідомлення ОСОБА_1 про час, дату та місце судового засідання матеріали справи не містять. Таким чином, з метою не порушення доступу до правосуддя та не порушення права ОСОБА_1 на захист, зважаючи на незначний порушений строк на оскарження, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та розглянути апеляційну скаргу по суті.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При винесенні оскаржуваної постанови суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані і його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративні правопорушення серії ААД № 203881 від 10 липня 2023 року, складним у відповідності до ст. 256 КУпАП, яким зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, на якому зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 10 липня 2023 року, які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 під проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою приладу Драгер, так і в медичному закладі.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмові від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ствердження адвоката про те, що ОСОБА_5 не керував транспортним засобом та не вживав алкогольних напоїв не є слушними, оскільки як слідує з дослідженого відеозапису, водій ОСОБА_1 керував мопедом та намагався втекти від співробітників поліції, які для зупинки останнього були змушені застосувати проблискові маячки та спецсигнали. В подальшому, під час спілкування з ОСОБА_1 , який не оспорював факт керування транспортним засобом, останній також повідомив, що вживав пиво, проте все ж сів за кермо, оскільки йому було їхати не далеко.

Таким чином, дані обставини свідчать на користь того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Що стосується зауваження ОСОБА_1 на те, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських датований 01 липня 2023 року, а розглядувані події відбулися 10 липня 2023 року, а тому цей доказ не є допустимим, то вони також не є слушними, виходячи з наступного.

Так, на долученому до матеріалів справи диску містить два відеозаписи, на яких відображені одні і ті ж самі події, які починаються з переслідування ОСОБА_1 та закінчуються складанням відносно нього протоколу. На одному з відеозаписів дійсно вказана дата 01 липня 2023 року, проте інший відеозапис під назвою export-dmcol, містить вірну дату та час, які в повній мірі співпадають з іншими доказами у справі за своїм змістом.

Отже, за наведеного, технічна погрішність в даті одного відеозапису, який в повній мірі узгоджується і доповнює інший відеозапис, а також узгоджується з іншими матеріалами справи, не є підставою для визнання цих доказів в сукупності недопустимими.

Що стосується зауваження ОСОБА_1 в тій частині, що він був згоден проїхати до медичного закладу для огляду під назвою ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не туди, куди йому пропонували працівники поліції, то вони не відповідають дійсності, оскільки відповідно відеозапису, ОСОБА_1 відмовлявся від проходження медичного огляду в будь-якому медичному закладі.

Зважаю також не те, що ч. 1 розділу ІІІ Інструкції про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є доведеною поза розумним сумнівом.

З огляду на викладене, накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2023 року, щодо ОСОБА_2 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко