Номер провадження: 33/813/775/23 Головуючий у 1-й інстанції: Брюховецький О.Ю.
Єдиний унікальний номер судової справи:512/719/22 Доповідач Базіль Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Базіль Л.В., розглянувши клопотання особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Морозова Вадима Юрійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Савранського районного суду Одеської області від 16 березня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2023 року постановою судді Савранського районного суду Одеської області ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536,80 грн.

30 березня 2023 року не погоджуючись із вказаною постановою, через систему "Електронний суд" ОСОБА_1 та його захисник адвокат

Морозов В.Ю. подали спільну апеляційну скаргу в якій порушують питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що про наявність оскаржуваної постанови за допомогою порталу "Судова влада України", ОСОБА_1 дізнався лише 20.03.2023 року. Участь у судовому засіданні ОСОБА_1 не приймав, оскаржувану постанову винесено за його відсутності, копія судового рішення на його адресу не надсилалася, про факт прийняття судом постанови він не повідомлявся. Також посилаються на те, що у зв`язку з запровадженням військового стану було обмежено доступ до більшості державних реєстрів, у тому числі "Судова влада України", "Єдиний державний реєстр судових рішень". Відразу після того, як ОСОБА_1 дізнався про наявність оскаржуваної постанови, розпочав пошуки адвоката, який зможе надати правову допомогу щодо складення апеляційної скарги. Посилаючись на сукупність зазначених обставин, скаржники вважають, що строк на подання апеляційної скарги пропущено з поважних причин та він підлягає поновленню.

Ретельно перевіривши доводи апеляційної скарги в частині клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання належить відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КупАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

Із викладеного слідує, що законодавець визначив процесуальний механізм, яким обумовив обрахування строку на апеляційне оскарження постанови судді з моменту її постановлення, а не з моменту отримання копії судового рішення, особою щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності чи її захисником.

Закон не містить приписів, які б створювали передумови для іншого обрахування строку на апеляційне оскарження, в тому числі для захисника, як окремого суб`єкта права на апеляційне оскарження.

Така позиція законодавця обґрунтована тим, щоб стимулювати особу сумлінно та своєчасно реалізовувати процесуальні права та належним чином виконувати обов`язки, покладені на неї законом.

Апеляційний суд зважає на сталу практику, сформовану Європейським судом з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії»).

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Із матеріалів справи слідує, що оскаржувана постанова прийнята судом 16 березня 2023 року, відтак у даному випадку строк на апеляційне оскарження починає перебіг з 17.03.2023 року і спливає 27.03.2023 року включно.

Апеляційну скаргу скаржники подали 30.03.2023 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

У якості поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, скаржники посилаються на необізнаність ОСОБА_1 з фактом прийняття судом оскаржуваної постанови 16.03.2023 року, розгляд справи у його відсутність, не надіслання копії оскаржуваної постанови та виниклої необхідності у ОСОБА_1 в пошуках адвоката з метою отримання правової допомоги та складення апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що на адресу ОСОБА_1 , яка відповідає тій, що зазначена ним у заявах направлених до суду, неодноразово надсилалися повістки про виклик у судові засідання, однак від отримання судових повісток ОСОБА_1 відмовлявся про що свідчать довідки про причини повернення/посилання поштових відправлень (а.с. 6,35), а також судові повістки поверталися на адресу суду без їх вручення адресату з підстав відсутності ОСОБА_1 за вказаною адресою (а.с.20) у тому числі і на дату судового засідання у якому прийнято оскаржувану постанову (а.с. 59).

ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції з заявою про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді у якій повідомив суду електронну адресу для надіслання копій справи " ІНФОРМАЦІЯ_2 ",

(а.с. 7), також ОСОБА_1 звертався до місцевого суду із запитами на отримання інформації та витребування доказів, клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, у яких також зазначав вказану електронну адресу, як альтернативний спосіб листування (а.с. 11-13, 15-16, 21).

Вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції (як і на стадії апеляційного перегляду), здійснює адвокат

Морозов В.Ю. на підставі договору про надання юридичних послуг від 15 грудня 2022 року. Положеннями п.2.1 цього договору передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання і діє до надання правової допомоги та може бути продовженим до виконання сторонами своїх зобов`язань, якщо сторони не виявлять бажання про його розірвання. Договір вважається розірваним після винесення постанови суду останньої інстанції згідно чинного законодавства (а.с. 22). Відтак, вказівка ОСОБА_1 про те, що після прийняття оскаржуваної постанови він розпочав пошуки адвоката, який зможе надати правову допомогу для складення апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи.

Адвокат Морозов В.Ю. приймав участь в судовому засіданні 24.01.2023 року про що свідчить протокол судового засідання (а.с. 29). Про дату та час судового засідання 16.03.2023 року (у якому судом ухвалено оскаржувану постанову) ОСОБА_1 та адвокат Морозов В.Ю. були обізнані та повідомлені, про що свідчить надіслана на їх електронну адресу, копія ухвали Савранського районного суду Одеської області від 21 лютого 2023 року про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яка містить вказівку про дату і час судового засідання, а саме - 11.00 год. 16.03.2023 року (а.с. 43).

Вбачається, що копію оскаржуваної постанови судом було надіслано у межах строку на апеляційне оскарження, а саме 17.03.2023 року на електронну адресу " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", яку ОСОБА_1 вказував як один із альтернативних способів листування.

У постанові Верховного суду у справі №759/14068/19 зазначено про те, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Із викладеного слідує, що як ОСОБА_1 так і його захисник, адвокат Морозов В.Ю. були достеменно обізнані, як про хід та стан розгляду справи, так і про наявність прийнятої судом постанови у межах строку на її апеляційне оскарження.

Вказані обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про наявність на стороні ОСОБА_1 та його захисника адвоката Морозова В.Ю. сукупності передумов, які вочевидь не створювали перепон для особи у реалізації права на захист, шляхом своєчасного подання апеляційної скарги.

Обставини, якими обґрунтоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження суперечать відомостям, відображеним у матеріалах справи.

Посилання скаржників на те, що у зв`язку з впровадженням дії правового режиму воєнного стану, було обмежено доступ до порталу "Судової влади України" та "Єдиного державного реєстру судових рішень", апеляційний суд відхиляє, оскільки доказів на підтвердження існування указаних обставин у період строку на апеляційне оскарження постанови суду, скаржниками не надано.

Сама собою вказівка щодо наявності поважних причини для поновлення строку для апеляційного оскарження, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційний суд зауважує, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Сукупність указаних обставин свідчать про відсутність об`єктивних обставин, які б безумовно свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а відтак і слугували підставами для задоволення клопотання.

Будь-яких інших посилань на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження клопотання не містить.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що скаржники не довели поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, і підстав для його поновлення не знаходить, в зв`язку з чим у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови від 16.03.2023 року слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КупАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Морозова Вадима Юрійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Савранського районного суду Одеської області від 16 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу разом із доданими матеріалами повернути апелянтам.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Л.В. Базіль