П О С Т А Н О В А

Іменем України

24.02.2023 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце роботи: Національна академія сухопутних військ ім. гетьмана П. Сагайдачного (посада - начальник відділення бухгалтерського обліку фінансово-економічної служби), яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

за п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

01.11.2022 року ОСОБА_1 , як працівник ЗС України, якій надано допуск до державної таємниці за формою 3, здійснила несанкціонований виїзд за межі державного кордону України в напрямку м. Будапешт Угорської Республіки та пробула там до 03.11.2022 року, не повідомивши посадових осіб, які надали їй доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи про свій виїзд за межі України, без проходження інструктажу з питань охорони державної таємниці, без реєстрації в журналі обліку виїздів за кордон працівників, яким надано допуск до державної таємниці, при цьому, після свого повернення із приватної поїздки до іноземної держави не пройшла співбесіду з начальником РСО з метою з`ясування питань щодо наявності чи відсутності обставин, які могли створити передумови для витоку секретної інформації під час перебування за кордоном, фактів необґрунтованої заінтересованості з боку іноземців секретною інформацією. Такими своїми діями працівник ЗС України ОСОБА_1 порушила положення ст. 28 Закону України «Про державну таємницю» та п.п. 116, 696, 697, 698 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №939 від 18.12.2013 року, тобто вчинила триваюче адміністративне правопорушення, передбачене п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП, яке виявлене 08.02.2023 року, а саме, невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вину у вчиненому правопорушенні визнає повністю, просить суворо не карати.

Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши долучені до нього матеріали, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до диспозиції п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення законодавства про державну таємницю, а саме: невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про державну таємницю» та п. 54 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого Постановою КМ України № 939 від 18.12.2013 року особа під час оформлення допуску до державної таємниці бере на себе письмове зобов`язання громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці, що передбачає її письмову згоду на визначені законом обмеження прав у зв`язку з допуском до державної таємниці та підтвердження того, що вона ознайомлена стосовно відповідальності за порушення вимог законодавства у сфері охорони державної таємниці.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні доведена зібраними у справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення №15/16 від 08.02.2023 року, в якому ОСОБА_1 зазначила про свою згоду з викладеними у ньому фактами; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 08.02.2023 року, в яких остання зазначила, що їй за посадою надано допуск до державної таємниці за формою 3, та 01.11.2022 року вона дійсно здійснила виїзд до м. Будапешт (Угорська Республіка), де постійно проживає її син ОСОБА_2 , і пробула за кордоном до 03.11.2022 року, після чого повернулась в Україну, при цьому, про дану поїздку безпосереднє керівництво і відділ охорони державної таємниці навчального закладу не повідомляла через власну неорганізованість, зі своїми обов`язками, передбаченими Порядком організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженим Постановою КМ України № 939 від 18.12.2013 року, обізнана в повному обсязі, допущені порушення визнає; письмовими поясненнями ОСОБА_3 - начальника відділу охорони державної таємниці Національна академія сухопутних військ ім. гетьмана П. Сагайдачного від 08.02.2023 року, в яких останнім підтверджено, що ОСОБА_1 має доступ до державної таємниці за формою 3, проходила з цього приводу інструктажі з питань охорони державної таємниці, неодноразово здійснювала виїзди за кордон з повідомленням режимно-секретного органу НАСВ, проте, про останній свій виїзд а межі території України ОСОБА_1 не інформувала РСО, про свій намір перетину державного кордону не повідомляла; долученими до адміністративних матеріалів функціональними обов`язками з питань охорони державної таємниці до посадової інструкції начальника відділення бухгалтерського обліку фінансово економічної служби, відповідно до яких за своєю посадою ОСОБА_1 зобов`язана дотримуватися режиму секретності та вимог законодавства про державну таємницю; письмовим зобов`язанням ОСОБА_1 від 07.02.2020 року, відповідно до якого остання письмово підтвердила факт свого ознайомлення із обмеженням, які встановлені у зв`язку з наданням їй допуску до державної таємниці; витягом із наказу № 69 від 03.04.2013 року, з якого слідує, що ОСОБА_1 призначена на посаду начальника відділення бухгалтерського обліку фінансово-економічної служби НАСВ; посадовою інструкцією № 675 начальника відділення бухгалтерського обліку.

Вищевикладені докази є належними та допустимими, а в своїй сукупності достатніми.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП. При цьому, вказане правопорушення є триваючим, виявлене і задокументоване 08.02.2023 року, відповідно, притягнення винної особи до адміністративної відповідальності в межах тримісячного строку з часу виявлення триваючого правопорушення відповідає положенням ч.2 ст.38 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує особу порушниці, характер вчиненого нею правопорушення, ступінь її вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, яка доведена повністю, а тому відносно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП у виді штрафу. Застосоване судом до ОСОБА_1 адміністративне стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП,ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Величко О.В.