П О С Т А Н О В А

Справа № 126/1798/23

Провадження № 3/126/1043/2023

"20" вересня 2023 р. м. Бершадь

Суддя Бершадського районного суду

Вінницької області

Хмель Р. В.

розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ст. 130 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №290223 від 29.07.2023, в цей же день, о 22:02 год.. в с.Війтівка, Гайсинського району Вінницької області, по вул.Незалежності, водій ОСОБА_1 керував автомобілем pevgot expert, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія, у встановленому законом порядку за допомогою алкотестеру Драгер 6810 ARAM 3553. Результат позитивний, становить 1,11 проміле, що підтверджується роздруківкою тесту та зафіксовано на відеозапис.

Перед початком судового розгляду справи ОСОБА_1 було роз`яснено його права у відповідності до ст. 268 КУпАП.

Від представника ОСОБА_1 , адвоката Ткач І.І., надійшло клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з вчиненням такого у крайній необхідності.

В обгрунтування поданого клопотання представник зазначає, шо ОСОБА_1 не заперечує факт керування ним у зазначених у протоколі часі та місці на належному йому транспортному засобі та вчинення діяння, що містить ознаки складу адміністративного правопорушення, однак вказані дії були вчиненні ним у стані крайньої необхідності враховуючи наступні обставини.

29.07.2023 у вечірній час ОСОБА_1 перебував у власному будинку, що розташований у с.Війтівка Гайсинського району Вінницької області. В той вечір останній не мав наміру здійснювати будь які поїздки та керувати транспортними засобами, а тому за вечерею вживав у незначній кількості алкогольні напої. В подальшому, пізно ввечері, близько 22 год., до ОСОБА_1 зателефонував його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 житель с.Хмарівка, який в останні місяці життя хворів на онкологічне захворювання важкого ступеня та повідомив про різке погіршення свого стану здоров`я, а також різкий біль. Оскільки місце проживання батька значно віддалене від найближчого медичного закладу, виклик швидкої медичної допомоги та прибуття медиків міг зайняти значний час, то ОСОБА_1 , прийняв рішення терміново їхати до місця проживання батька. ОСОБА_1 , має навики надання невідкладної медичної допомоги, оскільки працює на посаді брата медичного-анестезиста відділення анестезіології та інтенсивної терапії у КНП «Бершадська ОЛІЛ Бершадської міської ради», раніше неоднаразово надавав медичну допомогу батьку. Залучити сторонніх осіб для доставки батька в лікарню не було можливості. Оскільки він вживав спиртне ще біля 18.00 год. і у незначній кількості, то станом на 22 год. не відчував жодних ознак алкогольного сп`яніння, почував себе добре, дію алкоголю на організм не відчував зовсім, тому обґрунтовано вважав цю вимушену поїздку цілком безпечною. По дорозі в с.Хмарівка, проїжджаючи по вул. Незалежності с.Війтівка, автомобіль зупинила поліція. ОСОБА_1 пояснив працівникам поліції, що водій діє у стані крайньої необхідності, а саме прямує до батька, з метою надання невідкладної медичної допомоги. Однак, працівники поліції здійснили його супровід до с.Хмарівка, а після надання медичної допомоги, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вранці, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер за місцем свого проживання, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , яке додається до даного клопотання.

За таких обставин, ОСОБА_1 вчинив вказане правопорушення в стані крайньої необхідності, оскільки його дії були спрямовані на усунення небезпеки життю і здоров`ю батьку, ОСОБА_2 .

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наданого в судове засідання клопотання представника ОСОБА_1 , адвоката Ткач І.І. вбачається, що він сів за кермо автомобіля в стані алкогольного сп`яніння у зв`язку з необхідністю надати невідкладну медичну допомогу батьку, який проживає в с.Хмарівка. Працівники поліції здійснили супровід ОСОБА_1 до с. Хмарівка, де після надання батьку медичної допомоги, працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення.

Диспозиція ст. 130 ч.1 КУпАП визначає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

У постанові від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Суд роз`яснив, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акту крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Однією з найважливіших умов правомірності акту крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій. Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Також, на підтвердження зазначених обставин ОСОБА_1 надав до суду довідку №921 від 21.08.2023, видану КНП "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради" з якої вбачається, що він працює на посаді брата медичного-анестезиста відділення анестезіології та інтенсивної терпії з 02.01.2004 по даний час, а також копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Джулинської сільської ради, згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 82 років, помер ОСОБА_2 , який згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , був батьком ОСОБА_1 .

Проаналізувавши обставини справи та вищенаведені норми чинного законодавства, приходжу до висновку, що адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 вчинене останнім в стані крайньої необхідності в розумінні ст.18 КУпАП.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку із вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Аналізуючи вище викладені обставини в їх сукупності, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з вчиненням дії ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності.

Керуючись ст. ст. 7, 245, 247, 251, 278, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити відповідно до п.4 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Бершадський районний суд Вінницької області. За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого для її оскарження.

Суддя Р. В. Хмель