Провадження № 3/204/316/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Приваліхіна А.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає у кв. АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

09 грудня 2022 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла справа про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 грудня 2022 року справу передано у моє провадження.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 353497 від 13 листопада 2022 року зазначено, що 12 листопада 2022 року о 23 годині 35 хвилин на вул. Н. Алексєєнко, 106 у м. Дніпрі, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Escort, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме:різкий запах з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі відмовився. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вказаному правопорушенні не визнав. Пояснив, що його товариш ОСОБА_2 купив за техпаспортом собі даний автомобіль. Вони були вдома, відпочивали, сусіди попросили переставити автомобіль, бо він заважав проїзду. Вони з хлопцями вийшли на вулицю та почали штовхати автомобіль, намагаючись переставити його в інше місце. Машину вони штовхали, бо вона не заводилася, оскільки був розряджений акумулятор. На дворі було дуже темно, тому коли вони штовхали машину, її кермо було невірно повернуто, і вони ненароком заділи транспортний засіб, що стояв поруч, на якому спрацювала сигналізація, і невідомо звідки (бо було темно), прибігла його власниця. Вона почала на них кричала, викликала по «102» поліцію, але ОСОБА_3 на місці відшкодував їй всі матеріальні збитки, тому вона претензій до них не мала. Вона подзвонила на лінію «102» та повідомила, що питання вирішено в добровільному порядку, однак їй відповіли, що екіпаж вже виїхав, і відкликати заяву вже неможливо. Стверджує, що транспортним засобом ані він, ані ніхто інший з хлопців не керував, бо не працював акумулятор і машина не заводилася, тому за кермом ніхто не сидів, всі хлопці штовхали машину, перебуваючи надворі, а не в її салоні. Вказав, що він взагалі штовхав машину зі сторони пасажирського сидіння спереду, а зі сторони водійського сидіння був Заусалин. Чому склали протокол на нього, він не знає, а від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, бо жодних підстав для такого проходження не було. Крім того, вказав на те, що під час з`ясування обставин дорожньо-транспортної пригоди працівники поліції вели себе зухвало, на його пояснення та зауваження, а також потерпілої та свідків не реагували, натомість здійснювали тиск та примушували їх підписати незрозумілі документи.

У судовому засіданні адвокат Філіповський В.В. заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вказав, що доказів керування транспортним засобом матеріали справи не містять, і містити не можуть, бо взагалі транспортний засіб перебував в несправному технічному стані (розряджений акумулятор), а тому ним, в принципі, ніхто керувати не міг. Вказав на те, що за кермом ОСОБА_1 не сидів, а коли штовхав транспортний засіб, то взагалі перебував із іншої сторони від водійського сидіння. Крім того зазначив, що відеозапис наданий працівниками поліції, події відображає лише процедуру складання протоколу, а доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП., не містять. Натомість, з вказаного відеозапису видно, що працівники поліції приїхали на місце події, де всі учасники (потерпіла, ОСОБА_1 та свідки) перебувають біля машини, за кермом якої нікого немає. Вказує на те, що незрозуміло чим керуючись, та за яким принципом працівники поліції, з усіх присутніх вибрали та «призначили водієм» ОСОБА_1 , який до того, навіть водійського посвідчення немає.

Допитаний в судовому засіданні, що відбулося 21 грудня 2022 року, свідок ОСОБА_4 пояснив, що він за технічним паспортом придбав собі у власність транспортний засіб Ford Escort, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який його товариш ОСОБА_5 пригнав та припаркував на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 . Вказав на те, що сам він водійського посвідчення ще не має, бо лише навчається. Разом з цим, зазначив, що того вечора, вони разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , перебували вдома, відпочивали. До них прийшли сусіди та попросили переставити машину, бо там, де вона стояла, вона заважала проїзду. Вони спустилися на вулицю, почали штовхати машину, бо в неї був розряджений акумулятор, тому вона й не заводилася. Вказав, що він штовхав машину зі сторони капоту, ОСОБА_1 зі сторони переднього пасажирського сидіння, а ОСОБА_6 зі сторони водія. За кермом машини ніхто не сидів. Машину штовхали багажником в перед (задом), при цьому, кермо автомобіля було невірно вивернуто, тому й вийшла дорожньо-транспортна пригода. Разом з цим, вказав на те, що в транспортному засобі потерпілої нікого не було, сама вона вийшла з іншої машина, на якій приїхала з чоловіком. Спочатку вона на них почала кричати та викликала по телефону поліцію, але потім, коли він відшкодував їй завдані матеріальні збитки, вона до нього претензій більше не мала. Зазначив, що під час дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб потерпілої отримав незначну подряпину, за яку вій їй на місці сплатив 100 доларів США, натомість, на його авто відпала частина бамперу. Коли на місце події приїхав екіпаж патрульної поліції, то конфлікт був вже вирішений, завдана шкода відшкодована, сторони один до одного претензій не мали, про що потерпілою неодноразово зазначалося як самому екіпажу патрульної поліції, так і до його приїзду, на лінію «102», однак останні їй зазначили, що відмовитися від заяви вже неможна. При цьому, екіпаж патрульної поліції, що приїхав на місце події, здійснював тиск на потерпілу, вказуючи їй на те, що вона не може відмовитись від заяви та повинна надати покази, однак остання відмовлялася від дачі таких свідчень, вказуючи їм на те, що претензій до хлопців не має, і що взагалі за кермом ніхто не сидів. Стверджував, що про те, чому склали протокол на ОСОБА_1 , він не знає, але він ( ОСОБА_1 ) транспортним засобом не керував.

У судовому засіданні, що відбулося 21 грудня 2022 року свідок ОСОБА_6 пояснив, що вони вийшли з дому, щоб перепаркувати транспортний засіб, бо його було невдало припарковано, оскільки він заважав проїзду інших транспортних засобів. На вулиці було темно, транспортний засіб не заводився, бо сів акумулятор, тому вони вирішили його відштовхати в інше місце, але врізалися в сусіднє авто. Зазначив, що він був зліва, зі сторони водійського сидіння, ОСОБА_4 біля капоту, а ОСОБА_1 зі сторони переднього пасажирського сидіння. Штовхали машину задом. Кермо в машині вже було вивернуто, тому вони її просто штовхали, за кермом ніхто не сидів. Зазначив, що чия саме машина він не знає, але ОСОБА_3 сказав йому, що це його авто, він же і відшкодовував збитки потерпілій, але скільки саме він не пам`ятає. При цьому, вказав, що потерпіла вийшла з іншої машини, кричала на них та викликала по телефону поліцію, а коли ОСОБА_3 відшкодував їй завдані збитки, то вона зателефонувала на «102», щоб дати відбій, але все рівно приїхав екіпаж патрульної поліції. Чому склали протокол на ОСОБА_1 , він не знає, поліція їм нічого не повідомляла, тому чи у його присутності був складений даний протокол, він не пам`ятає. Зазначив, про те, що потерпіла відмовилася давити свідчення поліцейським.

У судове засідання 01 лютого 2023 року належним чином повідомлена про дату, місце та час розгляду справи свідок ОСОБА_7 не з`явилася, будь-яких письмових заяв та клопотань до суду не подала, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, свідчення свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , доходжу висновку про закриття провадження по справі за наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Нормами ст. ст. 245, 280 КУпАП визначено, що під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КпАП України.

Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння або відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на зазначений стан.

Приписами ч. ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під керуванням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зрушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічними можливостями транспортного засобу.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Однак матеріали справи доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 не містять, оскільки відеозаписи з бодікамер, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, розпочинаються з того, як поліцейські, спочатку запитують у присутніх хто сидів за кермом, а потім радять їм визначити дану особу між собою.

Разом з тим, у випадку відмови від проходження огляду на стан сп`яніння доказами на підтвердження стану сп`яніння особи є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен містити відомості про ознаки наркотичного сп`яніння, що стали підставою для вимоги поліцейського про проходження медичного огляду, який складений присутності двох свідків, показання таких свідків, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також, за наявності, відеозапис з нагрудних камер поліцейського.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення містяться відомості про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, почервоніння обличчя, які стали підставою для вимоги про проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Натомість, відеозапис не містить даних, що працівниками поліції встановлено ознаки, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, що свідчили б про знаходження ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Натомість, з вказаного відеозапису вбачається, що підставою для проходження вказаного огляду стала позиція ОСОБА_1 щодо захисту прав присутніх та його зауваження на дії працівників поліції.

Разом з цим, суд зазначає, що навіть після пропозиції працівників поліції ОСОБА_1 пройти такий огляд на стан сп`яніння та зауважень останнього щодо підстав його проведення, працівниками поліції жодним чином не встановлювалася наявність чи відсутність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , що є обов`язковою умовою, яка передує пропозиції проходження такого огляду.

Крім того, приписами ч. ч. 2-4 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Згідно з вимогами п. п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року (далі за текстом Порядок), огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

Натомість, у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що свідками події є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , фіксація велася на бодікамеру 470419.

Однак підписів даних свідків протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 353497 від 13 листопада 2022 року, не містить, а долучені до нього письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 стосуються дорожньо-транспортної пригоди, а не правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, у судовому засіданні 21 грудня 2022 року дані свідки спростували факт керування ОСОБА_1 12 листопада 2022 року транспортним засобом Ford Escort, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Разом з цим, судом було встановлено, що дані свідки не залучалися працівниками поліції для засвідчення факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Приписами п. 6 розділу 1 вищевказаної Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до вимог п. 3 розділу 2 даної Інструкції, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно з вимогами п. 4 розділу 2 цієї Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Приписами п. 5 розділу 2 цієї Інструкції визначено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Пунктом 10 розділу 2 вказаної Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейськими, зазначаються в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейськими, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозапису з бодікамер поліцейських вбачається, що останніми не було встановлено у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, які стали підставою для проведення відповідного огляду на такий стан сп`яніння.

Також, з вказаного відеозапису не вбачається, що працівниками поліції було дотримано вимоги чинного законодавства щодо роз`яснення ОСОБА_1 його прав, а також роз`яснення останньому наслідків за відмову від проходження огляду на такий стан сп`яніння, оскільки він містить лише дані щодо пропозиції поліцейського ОСОБА_1 пройти такий огляд, без зазначення підстав його проходження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що працівники поліції вчинили всі дії задля того, аби за будь-яких підстав скласти даний протокол про адміністративне правопорушення.

Більш того, суд зазначає, що вказаний відеозапис не відображає відомостей про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а лише фіксує послідовність дій поліцейських щодо його оформлення.

Разом з цим, Верховний Суд у своїй постанові від 08 лютого 2018 року у справі 760/3696/16-а вказав на те, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови.

Приписами ст. 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Також, зазначено, що при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 353497 від 13 листопада 2022 року, відсутні «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення», а також відсутні відомості про те, що така особа відмовилася від надання таких пояснень. Більш того, з відеозапису бодікамер поліцейських вбачається, що останніми навіть не пропонувалося ОСОБА_1 надати такі пояснення, що свідчить про порушення поліцейськими приписів ст. 256 КУпАП щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені норми законодавства та правові позиції закріплюють те, що особа не вважається винною доти, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Вимогами ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КУпАП України.

Однак, об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 вчинив дане правопорушення, матеріали справи не містять, а доданий рапорт інспектора УПП в Дніпропетровській області, не може бути єдиними доказом факту правопорушення.

Більш того, у судовому засіданні 21 грудня 2022 року, свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_6 спростовано керування ОСОБА_1 12 листопада 2022 року транспортним засобом Ford Escort, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу органу правосуддя, як незалежного арбітра, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає те, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Згідно із приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сукупність вказаних обставин свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дані, що викладено в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені в повній мірі належними і допустимими доказами, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд позбавлений можливості за відсутності належних, об`єктивних та допустимих доказів, всебічно, повно та об`єктивно дослідити обставини справи, встановити винність чи невинність особи у вчинені адміністративного правопорушення, у зв`язку із чим, відповідно до положень ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 130, 247, 266, 268, 283-285, 287, 289 КУпАП, -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, протягом 10 днів зо дня винесення постанови.

Суддя А.І. Приваліхіна