Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

30 серпня 2023 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю секретаря Кіт А.Д., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисників адвокатів Александрова Д.О. і Книша С.В., розглядаючи апеляційну скаргу захисника Александрова Д.О. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

До Волинського апеляційного суду надійшла заява захисника Александрова Д.О. про відвід головуючого судді Денісова В.П..

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що дії судді під час розгляду апеляційної скарги є неприйнятними, оскільки суддя демонструє упереджений підхід до розгляду апеляційної скарги, досліджує нові докази, які потрапили до справи у позапроцесуальний спосіб, порушує порядок розгляду клопотання адвоката про визнання доказу очевидно недопустимим не вирішує. Вказує на те, що суддя безпідставно не роз`яснив ОСОБА_1 механізм вирішення відводу, який звернувся до судді з відповідною письмовою заявою. Вважає, що суддя Денісов В.П. не може безсторонньо, неупереджено та об`єктивно розглядати справу та винести об`єктивне рішення в справі.

Перевіривши доводи заяви про відвід судді, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і його захисників, які підтримували заявлений відвід, приходжу до висновку про задоволення заяви з огляду на таке.

Положеннями ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, п.1 ст.6 Конвенції судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Вимоги п.1.1 Бангалорських принципів поведінки судді від 19 травня 2006 року регламентують, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Відповідно до ст.7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Стаття 15 Кодексу суддівської етики закріплює, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Положеннями ст.ст.2,246 КУпАП визначено, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, як і провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється згідно з цим Кодексом та іншими законами України.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результатах розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

З поданої заяви захисника вбачається, що він вважає дії судді Денісова В.П. під час розгляду апеляційної скарги неприйнятними, оскільки суддя демонструє упереджений підхід до розгляду апеляційної скарги, досліджує нові докази, які потрапили до справи у позапроцесуальний спосіб, порушує порядок розгляду клопотання адвоката про визнання доказу очевидно недопустимим не вирішує. Вказує на те, що ОСОБА_1 звернувся на адресу судді з письмовою заявою про роз`яснення механізму відводу, однак суддя безпідставно не йому відмовив в цьому.

Отже, хоча і наведені у заяві про відвід обставини й не свідчать про можливу упередженість чи необ`єктивність судді Денісова В.П., однак, враховуючи наведені вище норми законодавства, з метою усунення наведених у заяві про відвід обставин, та з метою виключення сумніву щодо об`єктивного та неупередженого розгляду справи щодо ОСОБА_1 і для забезпечення повного, всебічного та неупередженого розгляду справи безстороннім судом, доходжу висновку про доцільність задоволення поданої захисником Александровим Д.О. заяви про відвід судді Денісова В.П..

На підставі викладеного, керуючись ст.8 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву захисника Александрова Д.О. про відвід судді Денісова В.П. задовольнити.

Справу передати для визначення нового складу суду.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов