Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
07.09.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі представника Закарпатської митниці Держмитслужби Селеша О.Я., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Леміш О. О.,
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2020 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Н. Студений Міжгірського району, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 08.11.2013, органом 2121,
визнано винуватим у порушенні митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 190 160, 59 грн (сто дев`яносто тисяч сто шістдесят гривень 59 коп) із конфіскацією на користь держави безпосереднього предмету порушення митних правил, а саме: легкового автомобіля марки «SKODA», моделі «SUPER B», кузов № НОМЕР_2 , б/в, 2013 року випуску, двигун дизельний, об`єм двигуна 1968 см. куб.
Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень 40 коп).
В апеляційній скарзі адвокат Леміш О. О.просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. Зазначає, що під час розгляду справи ОСОБА_1 та адвокат Леміш О.О. були відсутні, а про існування оскаржуваної постанови сторона захисту дізналась лише 26.01.2021. При цьому вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Так, безпосереднім моментом вчинення адміністративного правопорушення є 18.04.2018, саме момент ввезення ОСОБА_1 автомобіля на територію України. Вказане правопорушення виявлено 06.08.2020 шляхом отримання листа Департаменту митно-тарифного регулювання ДМС України та відповіді від уповноваженого органу Німеччини. Вказане правопорушення не є триваючим, оскільки характеризується вчиненням одноразової дії у певний час, а саме під час митного оформлення. Отже, з огляду на вимоги митного законодавства, шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення закінчився 18.10.2018. Просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою провадження у справі закрити.
Заслухавши пояснення представника митного органу Селеша О. Я., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений на оскарження судового рішення строк підлягає поновленню, що апеляційна скарга адвоката Леміша О. О. підлягає задоволенню.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Леміша О. О., неявка яких, з огляду на приписи ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи убачається, що повідомлення про час та місце розгляду справи вищевказаним особам надіслано відповідно до вимог закону, а також те, що 07.09.2023 від адвоката Леміша О. О. надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності.
Доводи апелянта про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення апеляційний суд визнає слушними з огляду на таке.
Так, з оскаржуваної постанови убачається, що у розгляді справи судом першої інстанції ні ОСОБА_1 , ні його захисник адвокат Леміш О.О., участі не брали. При цьому, з матеріалів справи убачається, що копія постанови від 02 грудня 2020 року учасникам судового розгляду надіслана лише 15.01.2021, тобто поза межами передбаченого ст. 285 КУпАП, триденного строку. Крім того, відомостей про отримання ОСОБА_1 судового рішення у матеріалах справи немає. Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 та його захиснику своєчасно подати апеляційну скаргу на оскаржувану постанову, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються поважними, у зв`язку з чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а відтак пропущений на оскарження судового рішення строк поновлюється.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Так, згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точним дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Окрім того, відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил, у тому числі суд також зобов`язана з`ясувати: чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Згідно з ч. 1 ст. 487 Митного Кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 483 МК України, передбачені цією нормою матеріального права діяння полягають у переміщенні товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, одержаних незаконним шляхом, або таких що містять неправдиві відомості.
За змістом вказаної норми права, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.
Судове рішення суду будь-якої інстанції повинно відповідати вимогам, встановленим законодавством: правосудність (тобто законність і обґрунтованість) судового рішення, його повнота, зрозумілість, справедливість, безумовність та безальтернативність.
Судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально як дотримання вимог закону, а в ширшому розумінні крізь призму верховенства права.
Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду не дотримані вимоги вказаних вище норм матеріального та процесуального права як при розгляді справи про порушення митних правил, протокол за скоєння яких складено щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України, так і при постановленні судового рішення.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції, вказавши у постанові на те, що вина ОСОБА_1 підтверджується іншими матеріалами справи, не дає аналізу цим доказам, не зазначає, які відомості містяться у вищевказаних доказах і чи свідчать такі про причетність ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення.
Посилаючись у мотивувальній частині постанови у підтвердження висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні митних правил, передбачених ч. 1 статті 483 Митного кодексу України, на рахунок № 801 від 16.04.2018 про купівлю транспортного засобу, на якому знаходиться декларація про походження товару, місцевий суд не вказує на те, що цей доказ дає беззаперечні підстави для висновку про причетність ОСОБА_1 до фальсифікації, підробки, виготовлення чи придбання цього документу. При цьому, у матеріалах справи немає жодних відомостей про те, що вказаний рахунок-фактуру оформляв особисто ОСОБА_1 , також відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 має який-небудь стосунок до внесення неправдивих даних до вказаного рахунку, немає будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 взагалі причетний до виготовлення та видачі цього рахунку чи до його підробки.
Дослідивши доводи апеляційної скарги, надаючи їм оцінку, апеляційний суд, при прийнятті судового рішення, також бере до уваги такі докази та фактичні обставини, що підтверджують зібрані у справі докази.
Згідно з відповіддю уповноваженого органу Німеччини № Z4215В-В 1202 (F35+36/19), стосовно перевірки рахунку від 16.04.2018, на якому знаходиться декларація про походження на товар, на підставі якого було здійснено переміщення на митну територію України та здійснено митне оформлення товару - «легковий автомобіль марки «SKODA», моделі «SUPER B», кузов № НОМЕР_2 , б/в, 2013 року випуску», зазначено, що верифікація показала, що компанія «Carsten Brigath» не видавала та не підписувала ані рахунок від 16.04.2018, ані декларацію походження, що вказана в ньому. Водночас, у листі відсутні будь-які посилання на те, що ОСОБА_1 , або інша особа має який-небудь стосунок щодо оформлення чи фальсифікації цього документу (а. с. 10-12).
Рахунком № 801 від 16.04.2018 та договором купівлі продажу від 16.04.18, на якому знаходиться декларація про походження товару, підтверджується, що вартість транспортного засобу марки «SKODA», моделі «SUPER B», кузов № НОМЕР_2 , б/в, 2013 року випуску, становила 5900,00 Євро, відтак надалі скорегована митна вартість та вказаний легковий автомобіль, який був випущений у вільний обіг, зі сплатою необхідних митних платежів у сумі 82 980,28 грн. При цьому на підставі рахунку № 801 від 16.04.2018 та договору купівлі продажу від 16.04.18, на якому знаходиться декларація про походження товару, була застосована пільгова ставка (преференція походження) ввізного митна 7,3 %.
Апеляційний суд враховує те, що рахунок № 801 від 16.04.2018 та договір купівлі продажу від 16.04.18 підписаний відповідальною особою компанії «Carsten Brigath», вказані документи завірені печаткою.
Також апеляційним судом береться до уваги те, що як підставу для переміщення на митну територію України купленого легкового автомобіля ОСОБА_1 подав Закарпатській митниці ДФС свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 11.04.13, № НОМЕР_4 від 11.04.13, та інші товаросупровідні документи.
Враховуючи вищенаведені докази, дослідивши їх на предмет належності, достовірності та достатності, доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи у своїй сукупності не доводять наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України, - дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для його переміщення та митного оформлення, підробленого документа рахунку № 801 від 16.04.2018, на якому знаходиться декларація про походження на товар, що містить неправдиві дані щодо відправника (продавця) та преференційного походження товару, - апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу і з огляду на таке.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Разом з тим, положеннями п. 43 ч. 1 ст. 4 МК України регламентовано, що посадові особи підприємств керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.
При перевірці наявних у матеріалах справи письмових доказів, апеляційний суд передовсім звертає увагу на те, що митним органом не встановлено, що саме ОСОБА_1 особисто виготовляв вказаний рахунок №801 від 16.04.2018 чи вносив до нього неправдиві відомості щодо відправника та преференційного походження товару, які, на переконання митного органу, є неправдивими, що він особисто придбав цей рахунок у компанії і що в останнього був умисел на фальсифікацію, підробку чи подання цього документу митному органу, тобто, митним органом не доведено належними, достатніми та достовірними доказами наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України.
Окрім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що митним органом не оспорювалась вартість автомобіля, вказана у рахунку №801 від 16.04.2018, не надано будь-які докази про те, що вартість транспортного засобу марки «SKODA», моделі «SUPER B», кузов № НОМЕР_2 , б/в, 2013 року випуску, є іншою, ніж та, яка вказана у рахунку №801 від 16.04.2018 - 5900,00 Євро. Митним органом при проведенні перевірки не призначалась і не проводилась товарознавча експертиза для з`ясування вартості переміщеного через митний кордон України вказаного вище автомобіля.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення також береться до уваги відповідь уповноваженого органу Німеччини № Z4215В-В 1202 (F35+36/19), стосовно перевірки рахунку від 16.04.2018 року, в якій не міститься жодних посилань на те, що ОСОБА_1 має який-небудь стосунок до формування чи отримання вказаного рахунку-фактури, у тому числі відсутні будь-які дані, що неправдиві відомості у інвойсі стосуються саме транспортного засобу марки «SKODA», моделі «SUPER B», кузов № НОМЕР_2 , б/в, 2013 року випуску.
Апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі про порушення митних правил докази, констатує, що матеріали справи зібрані у справі докази, не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 подав митному органу, як підстави для переміщення та митного оформлення автомобіля марки «SKODA», моделі «SUPER B», кузов № НОМЕР_2 , б/в, 2013 року випуску, підроблений документ рахунок № 801 від 16.04.2018, на якому знаходиться декларація про походження на товар, що містить неправдиві дані щодо відправника (продавця) та преференційного походження товару.
Оскільки у жодному наявному у матеріалах справи документі (доказі) при декларуванні та оформленні автомобіля ОСОБА_1 не зазначав неправдивих відомостей, крім того, доказів того, що рахунок №801 від 16.04.2018 містить ознаки підробки або фальсифікації, і те, що до цього причетний саме ОСОБА_1 - у матеріалах справи також немає, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 який не має жодного стосунку до виготовлення рахунку чи внесення неправдивих відомостей у вказаний документ, фактично не може бути суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення за ст. 483 МК України, за вказаним у протоколі про порушення митних правил фактом переміщення товару через митний кордон України, - є обґрунтованими і такими, що слугують підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Окрім того, апеляційний суд бере до уваги те, що згідно з матеріалів справи ОСОБА_1 придбав автомобіль у законний спосіб, адже сплатив за нього необхідні платежі відповідно до рахунку №801 від 16.04.2018, на підставі якого була оформлена митна декларація ІМ 40ДЕ № UA305160/2018/010770 від 20.04.18, скорегована митна вартість та легковий автомобіль «SKODA», моделі «SUPER B», кузов № НОМЕР_2 , б/в, 2013 року випуску, випущено у вільний обіг, зі сплатою необхідних митних платежів у розмірі 82 980,28 грн, та у подальшому його зареєстровано у встановленому законом порядку.
Отже, при апеляційному розгляді справи та прийнятті судового рішення, апеляційний суд, врахувавши положення Конституції України, КУпАП та МК України, у тому числі про те, що тягар доведення обґрунтованості висновків, викладених у протоколі про порушення митних правил, покладається на митні органи, посадові особи яких проводили перевірку та склали протокол, а також принципи диспозитивності та змагальності, не перешкоджав учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.
Положеннями ст. ст. 486, 495 МК України визначено, що обов`язок доказування у митній справі покладається на органи доходів і зборів (митних органів).
У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушенні митних правил, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а представником митного органу не заявлялось клопотань про направлення матеріалів справи до митного органу для проведення додаткової перевірки, і що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні проступку вичерпані, у зв`язку з чим, апеляційна скарга, доводи якої знайшли своє підтвердження, та є слушними, підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню.
Приймаючи судове рішення, апеляційний суд бере до уваги і приписи ст. 62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.
Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а тому, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Оскільки митним органом транспортний засіб не вилучався, тому, з огляду на наведене вище, апеляційним судом рішення щодо такого не приймається.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити адвокату Лемішу О. О. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Леміш О. О. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2020 року, відносно ОСОБА_1 , скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН