Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2782/22 Головуючий у 1-й інст. Буткевич М. І.
Категорія ч.4 ст.172-11 КУпАП Доповідач Кузнєцова О. А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року суддя Житомирського апеляційного суду Кузнєцова О.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 грн.

За постановою судді ОСОБА_1 , являючись військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду без поважних причин, 18.07.2022 року самовільно залишила місце служби та перебувала поза межами військової частини ( АДРЕСА_1 ) протягом 9 днів, а саме до 27.07.2022 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила переглянути постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 4 жовтня 2022 року, вважала, що вказане рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та передчасним, зазначила, що не досліджено усіх обставин справи.

Посилалась на те, що вона залишила розташування військової частини з поважних причин, у зв`язку з тяжкою хворобою дитини, неодноразово просила надати їй відпустку, лікарняний не оформлювала, оскільки на це був потрібен час поїздки до медичного закладу та військової частини, проте не змогла цього зробити, оскільки дитина знаходилась у тяжкому стані на потребувала її постійного догляду.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що постанова суду першої інстанції була прийнята у її відсутність, а тому вона не мала можливості своєчасно її отримати та оскаржити до апеляційного суду.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 на підтримання доводів поданої апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Так, вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції було виконано в повному обсязі.

Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні місцевого суду доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Отже, суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення і в повному обсязі виконав вимоги ст.245 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного правопорушення підтверджується відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення №14 від 29.09.2022 року; актом проведення службового розслідування за фактом відсутності на військовій службі військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_1 ; Наказом від 18.07.2022 року № 94 про призначення службового розслідування за фактом відсутності на військовій службі військовослужбовця військової служби ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , наказом № 104 від 31.07.2022 року; доповідями про відсутність на військовій службі військовослужбовця ОСОБА_1 ; рапортом від 27.07.2022 року ОСОБА_3 ; доповіддю про повернення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 до пункту постійної дислокації ОСОБА_1 ; рапортами.

Проаналізувавши вказані докази, можна прийти до висновку, що вони узгоджуються між собою та є належними, підстав визнати їх недопустимими чи недостовірними немає.

Дії ОСОБА_1 обґрунтовано кваліфіковано за ч.4 ст.172-11 КУпАП.

Доказами відповідно до ст.251КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З огляду на викладене, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, приходжу до висновку про обґрунтованість та законність встановлення вини ОСОБА_1 в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП.

Переконливих доводів у апеляційній скарзі чи в судовому засіданні апеляційного суду, які б спростовували висновки суду першої інстанції, не наведено та не встановлено.

Порушень вимог законодавства, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, не має.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, та і іншими особами.

Виходячи із наведеного, враховуючи обставини скоєного правопорушення, особу правопорушника, збіг тяжких сімейних обставин у зв`язку з хворобою дитини, неможливість оформлення лікарняного, оскільки дитина потребувала постійного стороннього догляду, суд апеляційної інстанції вважає, що до правопорушника ОСОБА_1 можливо застосувати ст. 22 КУпАП, звільнивши її від адміністративної відповідальності і обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2022 року задовольнити, поновити їй строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, скасувати постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2022 року в частині призначеного адміністративного стягнення у виді штрафу в ромрі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 грн., застосувавши ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя