ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
19 вересня 2023 рокуСправа №: 695/2412/23
Номер провадження 3/695/1635/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ватажок-Сташинська А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла із Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 840244 від 24.06.2023, ОСОБА_1 , 24.06.2023 близько 14 години перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, чим міг завдати шкоди її здоров`ю.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 840244 від 24.06.2023 ОСОБА_1 своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, та зазначив, що 22.06.2023 дружина з речами пішла до матері, нічого йому не повідомивши. 24 червня 2023 року він, бажаючи помиритися з дружиною, приїхав на таксі до тещі, та намагався з дружиною нормально поговорити, з`ясувати все, щоб зрозуміти, що сталось, чим зумовлена така поведінка дружини, однак остання відмовлялася з ним спілкуватися, не мала наміру йому щось пояснювати, тому він звідти пішов. У подальшому його затримали працівники поліції та повідомили, що його дружина зателефонувала до поліції та заявила, що він вчиняє відносно неї домашнє насильство. Також ОСОБА_1 зазначив, що він не вчиняв домашнього насильства, а також жодних дій фізичного, чи психологічного характеру по відношенню до своєї дружини, а лише намагався помиритися з нею, однак вона цього не хотіла, влаштовуючи сварки та скандали, і викликаючи поліцію.

У судовому засіданні 04.09.2023 потерпіла ОСОБА_3 , якій були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 269 КпАП України, просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, та зазначила, що 24.06.2023 вона перебувала у матері в АДРЕСА_2 , куди близько 15-16 години в нетверезому стані приїхав її чоловік, та, зайшовши до хати, вчинив з нею сварку, в ході якої ображав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, намагався її бити, однак не зміг, оскільки діти тримали його за руки. У подальшому таксист, який його привіз витяг її чоловіка з двору, а вона відразу викликала поліцію. На момент приїзду працівників поліції чоловіка вже не було.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 , якого попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань та відмову від надання показань, пояснив, що ОСОБА_1 попросив його відвезти до тещі в с. Домантове, оскільки там його дружина, що відбувалося в домоволодінні йому не відомо, оскільки він чекав ОСОБА_5 на вулиці. Через деякий час ОСОБА_5 вийшов від тещі злий та попросив відвезти його до брата, який також проживає в с. Домантове. Провівши деякий час у брата ОСОБА_5 попросив його знову відвезти його до жінки, на що ОСОБА_4 відмовив.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 , якого попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань та відмову від надання показань, пояснив, що він є старостою с. Коробівка, де проживає родина ОСОБА_7 , так в червні 2023 року до нього звернулася ОСОБА_8 та повідомила, що на даний час проживає окремо від чоловіка і їй необхідно забрати речі з будинку, та попрохала ОСОБА_6 сходити до ОСОБА_5 . Візуально слідів побоїв не було видно. Також у судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що в родині Вітер дійсно мав місце сімейний конфлікт, проте до домашнього насильства він не переріс.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої, свідків, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суддя зазначає про таке.

У відповідності до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Також, беручи до уваги статті 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним та відображеним у протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суд зауважує, що протокол є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність осіб за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до вимог чинного адміністративного законодавства, а саме ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки усіх доказів по справі.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (ст. 1).

Судом враховується, що домашнє насильство характеризується такими ознаками як умисність (з наміром досягнення бажаного результату), спричинення шкоди, порушення прав і свобод людини значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, а тому, у разі відсутності хоча б однієї із ознак, дії особи не можна розцінювати як насильство.

Під поняттям «конфлікт» від лат.conflictus зіткнення, сутичка слід розуміти зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Таким чином, з викладеного слідує, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

У зв`язку з цим до домашнього насильства недоречно відносити всі прояви непорозуміння між суб`єктами, якими охоплюється суб`єктний склад за ст. 173-2 КУпАП, що можуть супроводжуватися лайкою, образливими висловами на фоні особистого несприйняття побутової ситуації чи оцінки способу життя членів родини та інших пов`язаних між собою осіб.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 840244 від 24.06.2023 зазначено, що ОСОБА_1 , 24.06.2023 близько 14 години перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, чим міг завдати шкоди її здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, та зазначив, що 22.06.2023 дружина з речами пішла до матері, нічого йому не повідомивши. 24 червня 2023 року він, бажаючи помиритися з дружиною, приїхав на таксі до тещі, та намагався з дружиною нормально поговорити, з`ясувати все, щоб зрозуміти, що сталось, чим зумовлена така поведінка дружини, однак остання відмовлялася з ним спілкуватися, не мала наміру йому щось пояснювати, тому він звідти пішов. У подальшому його затримали працівники поліції та повідомили, що його дружина зателефонувала до поліції та заявила, що він вчиняє відносно неї домашнє насильство. Також ОСОБА_1 зазначив, що він не вчиняв домашнього насильства, а також жодних дій фізичного, чи психологічного характеру по відношенню до своєї дружини, а лише намагався помиритися з нею, однак вона цього не хотіла, влаштовуючи сварки та скандали, і викликаючи поліцію.

З доданого до матеріалів справи протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 24.06.2023 вбачається, що 24.06.2023 ОСОБА_3 дійсно звернулась до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про те, що її чоловік ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї.

При цьому під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не зібрано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів того, що під час конфлікту ОСОБА_1 умисно спричинив ОСОБА_2 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак, завдав чи міг завдати шкоди її психічному або фізичному здоров`ю, і що це спричинило наслідки, передбачені п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Крім того, в судовому засіданні жодними доказами ні показами свідків, а ні показами ОСОБА_1 не встановлено, що мав місце факт нецензурної лайки, чи застосування фізичної сили з його боку в бік ОСОБА_2 .

Отже, при розгляді справи у судді виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 , дії якого було кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ході розгляду адміністративного матеріалу встановлено, що між ним та його дружиною мала місце сварка, а не прояв психологічного або фізичного насильства.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових осів діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, що зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, провадження у даній справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП належить закрити, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 7, 173-2, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська