ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 685/1259/22

Провадження № 33/4820/64/23

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Селезньової М.Д., захисника Галюка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 07 грудня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , не працюючого,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

За постановою суду, 27 листопада 2022 року об 11 год. 13 хв. по вул. Заводській, 15, в смт. Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes Benz 124, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, неприродною блідістю та сповільненістю мови. Від проходження огляду на місці зупинки або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Вказує, що транспортним засобом у зазначений у протоколі день, він, у стані наркотичного сп`яніння, не керував, про що зазначив у протоколі, а матеріали справи доказів протилежного не містять. Також, відсутні будь-які докази його зупинки працівниками поліції 27.11.2022 року. Долучений працівниками поліції відеозапис уважає неналежним доказом, оскільки він не є безперервним, у протоколі не зазначено з якої саме (моделі) нагрудної камери поліцейського ОСОБА_2 було здійснено відеофіксацію. Вказує, що жодним відео не встановлено хто саме перебував за кермом автомобіля, а суд першої інстанції посилається лише на припущення. Апелянт акцентує увагу, що перебування особи поблизу автомобіля, який знаходить в нерухомому стані, не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Переконує, що протокол складений щодо нього не може бути належним доказом вини, так як при його складанні не було залучено свідків, не зазначено ознак наркотичного сп`яніння та те, що ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу, що є підставою уважати, що протокол складений з грубим порушенням законодавства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Галюка В.В., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції, пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ч.ч. 2,3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 305871 від 27 листопада 2022 року вбачається, що 27.11.2022 року об 11 год. 13 хв. по вул. Заводській, 15, в смт. Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes Benz 124, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, неприродною блідістю та сповільненістю мови. Від проходження огляду на місці зупинки або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

Окрім того, у вказаний день ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосовано стягнення за те, що водій керував вищевказаним транспортним засобом, при цьому не мав права керувати ним.

У судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_1 вини не визнав та пояснив, що разом зі своїм товаришем ОСОБА_3 їхали в автомобілі, його брата, проте за кермом перебував товариш, а сам він сидів на передньому пасажирському сидінні в якості пасажира. Під`їхавши до місця зупинки, товариш вийшов із-за водійського місця та швидко пішов у своїх справах, так як дуже поспішав. Після цього він вийшов з автомобіля, однак до нього під`їхали працівники поліції та безпідставно звинуватили у керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, незважаючи на його твердження про керування іншою особою. Через те, що автомобілем не керував, тому і відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису видно, що поліцейський автомобіль під`їжджає до іншого транспортного засобу, який зупинився у вказаному місці. Ним виявився автомобіль Мерседес-Бенц 124, з номерним знаком НОМЕР_1 , з переднього пасажирського місця вийшов ОСОБА_1 . Поліцейський запитує чому він керує автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, та вказує ОСОБА_1 , що це і є причиною його зупинки. В автомобілі інших осіб не було. Пропонує, останньому, надати посвідчення на право керування транспортними засобами та документи на автомобіль, а також пройти огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння, оскільки у нього убачаються ознаки наркотичного сп`яніння, від чого той відмовився. Свою відмову від проходження огляду ОСОБА_1 мотивував тим, що він не керував автомобілем.

Даним відеозаписом спростовується заперечення сторони захисту щодо факту керування автомобілем саме ОСОБА_1 , оскільки чітко видно, як впродовж усього часу від початку здійснення повороту автомобілем Мерседес до його зупинки та виходу ОСОБА_1 , через праві пасажирські двері, водійські двері автомобіля Мерседес перебували у візуальній видимості об`єктиву камери поліцейських із-за керма ніхто сторонній не виходив, в подальшому встановлено, що в автомобілі більше нікого не було.

Тобто, у суді першої та апеляційної інстанції знайшов своє підтвердження той факт, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем та після зупинки, пересів з сидіння водія і вийшов через передні пасажирські двері.

При цьому, вказане ОСОБА_1 порушення принципу безперервності відео фіксації, неповнота відеозапису, відсутність моделі відеокамери, не впливає на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин у даній справі та доведеності, поза розумним сумнівом, факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки інші докази, досліджені апеляційним судом, у сукупності зі змістом відеозапису, надають можливість суду встановити обставини справи, та підтвердити обставини події правопорушення.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису стороною захисту не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Посилання сторони захисту на інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 07 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша