ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/133/23 Головуючий в 1 інст. Марченко Н.В.
Провадження № 33/807/457/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника адвоката Варяничко С.В., за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 25.12.2022 року о 14-40 годині, в с. Воздвижівка по вулиці Шевченка ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 1102 д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі у присутності двох свідків відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений. Про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що справу було розглянуто з порушенням підсудності, оскільки справи, які підсудні Пологівському районному суду Запорізької області повинен розглядати Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Вказує, що винесення постанови про притягнення його до відповідальності з порушенням підсудності є підставою для скасування постанови районного суду.

Зазначає, що матеріали справи не містять відеозаписів з камер працівників поліції, які можуть підтвердити інкриміновані обставини правопорушення.

Наголошує, що докази в справі є недопустимими, оскільки не відповідають дійсності. Працівники поліції на місці зупинки не пропонували огляд в закладі охорони здоров`я.

Просить апеляційний суд викликати свідків події: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Постанову місцевого суду просить скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Варяничко С.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР України ОСОБА_1 дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №251616 (а.с.3), яким ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він 25.12.2022 року о 14-40 годині, в с. Воздвижівка по вулиці Шевченка керував автомобілем ЗАЗ 1102 д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі у присутності двох свідків відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений. Про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР. В протоколі ОСОБА_1 власноруч надав пояснення: випив 50 грамів горілки та сів за кермо автомобіля і поїхав;

- у пам`ятці про права і обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, де ОСОБА_1 власноруч поставив свій підпис, чим підтвердив роз`яснення йому прав та обов`язків, якими він був наділений під час складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності;

- в акті огляду та направлені на огляд (а.с.5-6), з яких вбачається, що під час події ОСОБА_1 мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від огляду ОСОБА_1 відмовився;

- у письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.10-11), відповідно до яких вони показали, що під час пі спілкування у ОСОБА_1 були явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції ОСОБА_1 відмовився;

- у постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності серії БАБ №622347 (а.с.13), відповідно якої встановлено, що ОСОБА_1 , будучи водієм автомобіля, вчинив адміністративні правопорушення за ч.2 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують інкриміновані обставини.

Суд відхиляє доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними, виходячи з наступного.

Зокрема, доводи з приводу того, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.5 ПДР України апеляційний суд відхиляє і з огляду на те, що ОСОБА_1 в поясненнях не заперечує, що під час події був водієм автомобіля. За участі свідків, водій ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, відмовився, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України.

Враховуючи, що ОСОБА_1 в цілому відмовився від будь-якого огляду, твердження апелянта про те, що працівники поліції не пропонували огляд в закладі охорони здоров`я є безпідставним.

Відсутність відеозапису не є підставою для скасування судового рішення, оскільки відповідно до ст. 266 КУпАП працівники поліції під час події залучили свідків, які в письмовому порядку підтвердили, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Твердження апелянта про порушення підсудності є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до прикінцевих і перехідних положень Розділ ХІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів» районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

До набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення є с. Воздвижівка, що відноситься до територіальної підсудності Гуляйпільського районного суду Запорізької області.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 14.09.2022 № 49/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ на Заводський районний суд м. Запоріжжя

Таким чином, апеляційний суд не вбачає, що було порушено територіальну підсудність під час розгляду справи, відносно ОСОБА_1 .

В задоволенні заяви про виклик свідків, апеляційний суд відмовляє, оскільки апелянт в порядку апелянт ч. 7 ст. 294 КУпАП не обґрунтував, чому під час судового розгляду в суді першої інстанції не були допитані в якості свідків вищевказані особи та чому саме під час апеляційного перегляду, суд повинен здійснити їх допит.

Таким чином, заява про виклик і допит свідків є необґрунтованою.

З огляду на наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, відносно ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до положень ст. ст. 13, 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, відношення до вчиненого.

Неправильного застосування норм матеріального прав або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, апеляційний суд вважає, що постанова районного суду, прийнята щодо ОСОБА_1 , є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 332/133/23