Номер провадження: 33/813/1526/23
Головуючий у першій інстанції Громік Д. Д.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Трофименка О.О.,

особи, який з`явився до судового засідання:

- ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Вічної Ірини Миколаївни на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року до Малиновського районного суду м. Одеси від Управління патрульної поліції в Херсонської області ДПП надійшли матеріали адміністративного провадження разом з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 141851 від 29.05.2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк - 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Вічна Ірина Миколаївна подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2023 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт вказує про наступне:

-справу розглянуто у відсутність ОСОБА_1 , якого не було повідомлено належним чином про розгляд справи;

-Малиновський районний суд не є належним судом, який повинен був розглядати справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки матеріали даної справи до Малиновського районного суду м. Одеси надійшли 15 червня 2023 року, коли роботу Херсонського міського суду Херсонської області, до підсудності якого відноситься дана справа, було відновлено з 01 червня 2023 року;

- ОСОБА_1 не порушував вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, не вчиняв адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, та під час розгляду справи суд формально підійшов до вирішення справи й не врахував того, що вина ОСОБА_1 не була доведена матеріалами справи. Зокрема, апелянт вказує, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився від проходження в установленому порядку медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, разом з тим ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, здійснити такий огляд поліцейській не пропонував та такого огляду проведеного не було. Крім того, поліцейським не здійснено заходів щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що вказує на відсутність у поліцейських підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Апелянт також вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про складання акту огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та належного опису ознак алкогольного сп`яніння.

У судове засідання суду апеляційної інстанції з`явився ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасника процесу, апеляційний суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не дотримався вказаних вимог закону, у зв`язку з чим апеляційний суд не може погодитися з висновками, викладеними в постанові суду від 14 липня 2023 року.

При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного.

В матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 141851 від 29.05.2023 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 29 травня 2023 року о 09 год. 07 хв. в м. Херсон, по вул. Миколаївське шосе, 23, керував транспортним засобом марки «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під час безперервної відеофіксації (боді-камери № 474547, 470979). Вказані дії водія ОСОБА_1 співробітником поліції кваліфіковано, як порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 2).

За правилами, встановленими ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Як встановлено, місцем вчинення даного правопорушення є м. Херсон, вул. Миколаївське шосе, 23, що підпадає під територіальну юрисдикцію Херсонського міського суду Херсонської області.

Слід зазначити, що під час воєнного стану в умовах неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин, а саме: у зв`язку з військовими діями, відповідно до положень ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розпорядженням Голови Верховного Суду від 06.03.2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», з урахуванням змін, внесених розпорядженням Голови Верховного Суду від 26.09.2022 року № 52 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області», з 03 жовтня 2022 року територіальну підсудність судових справ Херсонського міського суду Херсонської області змінено та визначено підсудність таких справ Малиновському районному суду м. Одеси.

Разом з тим, Рішенням Вищої ради правосуддя від 30.05.2023 року № 566/0/15-23 «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області» відновлено з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2.

Апеляційний суд звертає увагу, що інститут підсудності передбачає поділ справ між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки, тобто закон чітко встановлює, в якому суді повинна розглядатися справа.

Територіальна підсудність передбачає розмежування компетенції із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Діючим законодавством передбачено, що питання дотримання правил про підсудність вирішується судом при підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 278 КУпАП, та, якщо суддя визнає, що справа цьому суду не підсудна, він повертає її належному органу для вирішення вказаного питання, зокрема направлення справи до належного суду.

Дотриманням судами процесуальних норм інституту підсудності означає дотримання положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З матеріалів справи вбачається, зокрема супровідного листа від 06.06.2023 року № 1927/41/23-2023 (а. с. 4), що 06.06.2023 року Управлінням патрульної поліції в Херсонській області ДПП матеріали справи разом з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 141851 від 29.05.2023 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скеровано до Малиновського районного суду м. Одеси для розгляду та прийняття рішення.

Вказані матеріали адміністративного провадження відносно ОСОБА_1 отримано Малиновським районним судом м. Одеси 15.06.2023 року, та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передано на розгляд головуючому судді 16.06.2023 року (обкладинка справи, а. с. 8).

Як вже зазначалось, відповідно п. 1 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, чи належить до його компетенції розгляд даної справи.

Проте, отримавши 16.06.2023 року матеріали справи, суддя районного суду під час розгляду справи відносно ОСОБА_1 не вчинив належних дій щодо встановлення територіальної підсудності даної справи, оскільки подія мала місце в м. Херсоні, що за територіальною підсудністю відноситься до Херсонського міського суду Херсонської області, роботу якого відновлено з 01.06.2023 року, не встановив, що справа Малиновському районному суду м. Одеси не підсудна, не повернув її належному органу для вирішення вказаного питання, зокрема направлення справи до належного суду, у зв`язку з чим розглянув справу, яка знаходить поза межами компетенції Малиновського районного суду м. Одеси.

За таких підстав апеляційний суд вважає слушними доводи апелянта про розгляд справи відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП з порушенням правил територіальної підсудності, встановленої ч. 1 ст. 276 КУпАП, що є істотним порушенням вимог процесуального закону, у зв`язку з чим постанова судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2023 року підлягає безумовному скасуванню, оскільки таке судове рішення постановлено особою, неуповноваженою законом на розгляд справи стосовно ОСОБА_1 .

Разом з тим, враховуючи, що строк накладення адміністративного стягнення у даній справі відповідно ч. 6 ст. 38 КУпАП на момент перегляду справи в апеляційному суді не сплинув, а також, що положення ч. 8 ст. 294 КУпАП, які передбачають повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справи, до яких не входить повноваження щодо направлення справи до іншого місцевого суду за підсудністю, суд зазначає, що наявні підстави для прийняття апеляційним судом нової постанови.

За матеріалами справи, що розглядається, вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в провинну порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне повторно дослідити докази, що зібранні працівниками поліції у підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та долучені до матеріалів справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 141851 від 29.05.2023 року; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції, до КНП «ХОЗНПД» ХОР, складеного 29.05.2023 року о 09-12 год. відносно ОСОБА_1 ; відеозапис подій з боді-камер працівників поліції № 474547, 470979.

Дослідженням диску з відеозаписом подій з боді-камер працівників поліції № 474547, 470979 встановлено, що 29.05.2023 року біля 09-10 год. поліцейськими зупинено ОСОБА_1 на автомобілі марки «ЗАЗ». У ході розмови поліцейськими виказано ОСОБА_1 підозру, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що минулого дня вживав пиво. Поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 про наказ МВС № 1452/735, який передбачає, що водій може пройти огляд на стан сп`яніння або на місці зупинки транспортного засобу, або в медичному закладі, або відмовитись від походження такого огляду, на що ОСОБА_1 зазначив, що може пройти огляд на стан сп`яніння. Проте, в подальшому поліцейським запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі або відмовитись від проходження такого огляду. ОСОБА_1 після довгих вагань відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, пославшись на те, що поспішає на роботу. За таких підстав поліцейські почали складати відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Під час складання поліцейськими протоколу ОСОБА_1 погодився проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, проте поліцейський повідомив йому про початок заповнення протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України та продовжив заповнювати такий протокол, не зважаючи на заперечення ОСОБА_1 . В подальшому після складання протоколу про адміністративне правопорушення та роз`яснення ОСОБА_1 положень ст. 268 КУпАП, поліцейським запропоновано ОСОБА_1 надати пояснення до протоколу та підписати даний протокол (а. с. 5).

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок № 1103).

Згідно з ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Пунктами 6-8 розділу І Інструкції № 1452/735 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

У разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Аналогічні положення містяться в Порядку № 1103. Крім того, даним порядком встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку № 1103).

Отже, за змістом вищевказаних нормативних актів огляд водія на стан алкогольного сп`яніння може бути проведений:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (алкотестер «Драгер»);

-лікарем закладу охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому поліцейський пропонує водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, за таких умов:

1) водій не згодний на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів;

2) водій не згодний результатами, що отриманні в результаті проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів;

3) у разі скоєння водієм дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані.

Також, системний аналіз вищевказаних норм дає підстави вважати, що поліцейський складає відносно водія протокол про адміністративне правопорушення про порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що передбачає обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, лише у разі відмови водія від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, так і лікарем у закладі охорони здоров`я.

Дослідженням матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , зокрема відеозаписом за боді-камер поліцейських, встановлено, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, та поліцейським взагалі не було запропоновано ОСОБА_1 пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Крім того, в подальшому ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що згоден пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Таким чином, у поліцейський не було достатніх підстав для висновку, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Незважаючи на це, поліцейські зазначили, що відмова ОСОБА_1 зафіксована і відповідний протокол складається.

Апеляційний суд, з урахуванням встановлених обставин, констатує, що складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було передчасним, а поліцейські в повній мірі не забезпечили ОСОБА_1 можливість пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП та прийнятих з метою впровадження та конкретизації дій працівників поліції Інструкції № 1452/735 і Порядку № 1103.

При таких обставинах відеозаписом, який є об`єктивним доказом у справі, не підтверджується факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

За встановлених обставин апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги в частині недоведеності вини ОСОБА_1 частково заслуговують на увагу.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріалами справи спростовано факт відмови його від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Таким чином, підсумовуючи вище викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому провадження у даній справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Вічної Ірини Миколаївни задовольнити частково.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2023 року скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити з підстави пункту першого частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе