Провадження № 33/824/812/2023 Доповідач в апеляційній інстанції Матвієнко Ю.О.
Категорія ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 лютого 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Макаренка Тимофія Васильовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24 листопада 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24 листопада 2022 року накладено на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 гривень 20 копійок.

Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_1 21.10.2022 о 09-20 год., керуючи транспортним засобом «Шевроле», номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді з двору будинку 11 по вул. Ентузіастів в місті Києві, не надала перевагу в русі та створила аварійну обстановку транспортному засобу «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по вул. Ентузіастів, який в свою чергу для уникнення зіткнення взяв ліворуч та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Рено», номерний знак НОМЕР_3 , який в свою чергу здійснив зіткнення з припаркованим транспортним засобом «Інфініті», номерний знак НОМЕР_4 , що призвело до пошкодження ТЗ, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п.п. 2.3 (б), 10.2 ПДР України.

На постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24 листопада 2022 року адвокат Макаренко Т.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Обгрунтовуючи скаргу, захисник послався на те, що пояснення учасників ДТП у сукупності з даними схеми ДТП та фотографіями з місця пригоди, зробленими ОСОБА_1 , вказують на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями водія ОСОБА_2 та зіткненням автомобіля «Рено» під керуванням ОСОБА_3 з автомобілем «Фольксваген» та «Інфініті», що свідчить про відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зокрема, водій ОСОБА_4 в умовах обмеженої оглядовості відповідно відреагувала на умови дорожньої обстановки, виконала вимогу ПДР «дати дорогу», зокрема, помітивши автомобіль «Фольксваген», повністю зупинила автомобіль «Шевроле» та надала перевагу в русі автомобілю «Фольксваген».

Водій автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_5 не вчинив маневрування у вигляді перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу або зупинку транспортного засобу. Водій автомобіля «Рено» ОСОБА_6 не врахував умови дорожньої обстановки, рухаючись за автомобілем «Фольксваген» не обрав безпечну швидкість і безпечну дистанцію, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілями «Фольксваген» та «Інфініті», заподіявши їм ушкодження кузовних деталей та матеріальні збитки.

Отже, за участі водія ОСОБА_2 під її керуванням автомобілем «Шевроле» не настала подія ДТП, оскільки перед проїзною частиною, що почалась за межами запаркованих автомобілів, руху транспортного засобу не було, автомобіль був повністю зупинений, зіткнення з іншими автомобілями місця не мало, матеріальні збитки у вигляді ушкоджень інших автомобілів нею не завдані.

Враховуючи викладене, захисник у апеляційній скарзі просив скасувати постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24 листопада 2022 року та закрити провадження у справі щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, захисником до апеляційної скарги долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, у якому захисник просив поновити строк, посилаючись на те, що ним ще 02.12.2022 року до Київського апеляційного суду через поштове відділення АТ «Укрпошта» відправлено апеляційну скаргу на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 24 листопада 2022 року. При цьому, направляючи апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду, захисник керувався роз`ясненнями Державної судової адміністрації України від 04.10.2021 року. Зважаючи на указані роз`яснення та відсутність у них окремого посилання на порядок апеляційного оскарження постанов місцевих судів у справах про адміністративні правопорушення, захисник добросовісно вважав, що направляє апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду відповідно до вимог діючого законодавства. Лише 04.01.2023 року захиснику стало відомо, що його апеляційну скаргу від 02.12.2022 року листом секретаря судової палати з розгляду кримінальних справ від 08.12.2022 року повернуто йому для направлення до місцевого суду. Даний лист захисником отримано у поштовому відділенні Київ-37 АТ «Укрпошта» 05.01.2023 року. Вищенаведені причини, на думку захисника, є поважними та достатніми для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційний суд, розглянувши доводи клопотання про поновлення строку, визнає їх обґрунтованими та поновлює апелянту строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її захисник адвокат Макаренко Т.В. апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення, надавши пояснення, аналогічні змісту апеляційної скарги, зазначивши, що у діях ОСОБА_1 немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника адвоката Макаренка Т.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили про її задоволення, пояснення учасника ДТП ОСОБА_7 , вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно п.10.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Згідно п. 2.3 (б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 21.10.2022 року о 09-20 год., керуючи транспортним засобом «Шевроле», номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді з двору будинку 11 по вул. Ентузіастів в місті Києві, не надала перевагу в русі та створила аварійну обстановку транспортному засобу «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по вул. Ентузіастів, який в свою чергу для уникнення зіткнення взяв ліворуч та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Рено», номерний знак НОМЕР_3 , який в свою чергу здійснив зіткнення з припаркованим транспортним засобом «Інфініті», номерний знак НОМЕР_4 , що призвело до пошкодження ТЗ та завдання матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2.3 (б), 10.2 Правил дорожнього руху України.

Згідно наявних у справі письмових пояснень водія транспортного засобу «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_8 та водія транспортного засобу «Рено», номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , які є учасниками ДТП, саме водій автомобіля «Шевроле», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є особою, винуватою у ДТП, яка трапилась 21.10.2022 року о 09-20 на вулиці Ентузіастів у м. Києві, оскільки вона, виїжджаючи з придомової території, не надала дороги транспортним засобам під керуванням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які рухались по дорозі, на яку виїжджала ОСОБА_1 , створивши їм аварійну ситуацію.

Як вбачається зі схеми ДТП, пошкодження отримали автомобіль «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 ; автомобіль «Рено», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 та припаркований автомобіль «Інфініті», номерний знак НОМЕР_4 .

Вищенаведене свідчить про те, що водій ОСОБА_1 , в порушення п. 10.2 ПДР України, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, не надала дорогу автомобілю «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , та автомобілю «Рено», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , чим створила їм аварійну ситуацію та спровокувала ДТП, внаслідок якої транспортні засобі отримали механічні пошкодження.

За вищенаведених обставин суд прийшов до правильного висновку про порушення ОСОБА_1 п.п. 2.3 (б) та 10.2 ПДР України, що спричинило ДТП та потягло за собою пошкодження транспортних засобів, відтак у діях останньої містяться ознаки правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 наведеного Кодексу та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України (а.с.1); схемою місця ДТП, що складена за місцем пригоди та містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження (а.с.2-3); поясненнями, наданими порушником щодо часу, місця, способу, найменувань транспортних засобів в частині обставин ДТП, які відповідають даним, відображеним в схемі ДТП та протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.4); показаннями інших учасників ДТП (а.с.5, 6, 7).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності у апеляційного суду відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані належно оформлені матеріали, передбачені розділом ІХ «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року.

Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 , якій у встановленому законом порядку роз`яснено її права, передбачені ст.268 КУпАП.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у справі доказах.

Посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на те, що в її діях немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки її автомобіль пошкоджень не отримав і не рухався у той момент, коли його об`їжджали автомобілі під керуванням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які, здійснюючи маневр об`їзду, зіткнулися, апеляційним судом відхиляються, оскільки відсутність пошкоджень на автомобілі ОСОБА_1 не свідчить про відсутність у її діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зважаючи на те, що порушення саме ОСОБА_1 п. 10.2 ПДР України створило аварійну ситуацію та спровокувало ДТП, внаслідок якої три автомобілі отримали механічні пошкодження. Тобто, між діями ОСОБА_1 , які виразилися у порушенні нею п. 10.2 Правил дорожнього руху України, та наслідками у вигляді механічних пошкоджень автомобіля «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , автомобіля «Рено», номерний знак НОМЕР_3 , та припаркованого автомобіля «Інфініті», номерний знак НОМЕР_4 , є причинно-наслідковий зв`язок, що і є підставою для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи скарги ОСОБА_1 про порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_8 та водієм автомобіля «Рено», номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , не спростовують обгрунтованості висновків місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки, виходячи зі змісту ст.ст.7, 254, 279, 280 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення. За таких обставин, вказані доводи можуть бути перевірені судом лише у разі складання на вказаних осіб протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КупАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів.

Оцінюючи сукупність наявних у справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в її діях ознак правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були б підставами для її скасування та постановлення по справі нової постанови про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24 листопада 2022 року є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику адвокату Макаренку Тимофію Васильовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника адвоката Макаренка Тимофія Васильовича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24 листопада 2022 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Ю.О.Матвієнко