Постанова

Іменем України

23.02.2023 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, за даними протоколу проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

02 грудня 2022 року до Франківського районного суду м. Львова поступили матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №088442, 23.11.2022р. об 20 год. 35 хв. у місті Львові по вулиці Володимира Великого 56 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.п.2.1А ПДР України, тобто повторно протягом року вчинив дане правопорушення.

В судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення не погодився, своєї вини в адміністративному правопорушенні не визнав, зазначив, що не керував транспортним засобом. Пояснив суду, що 23.11.2022р. близько 20 год. 35 хв. їхав в автомобілі ВАЗ 2106 зі своїм знайомим, який був за кермом автомобіля, а він сидів на задньому сидінні. Коли вони побачили, що за ними їде поліцейська машина, його знайомий вирішив пересісти на пасажирське місце, оскільки не має документу, який надає право керувати транспортними засобами. Зазначив, що саме він відповідав на питання працівників поліції, оскільки в останніх претензії були саме до нього. Він звертав увагу працівників поліції, що не керував транспортним засобом, однак останні настоювали на своєму, при цьому наголосив, що йому не роз"яснювалися його права та йому не була вручена копія протоколу про адміністративне правопорушення. На уточнюючі питання головуючого пояснив, що автомобіль ВАЗ 2106 він придбав разом зі своїм другом для власних потреб та щоб в подальшому його перепродати дорожче. Підтвердив, що вже притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія. Пояснив, що частіше його знайомий їздив даним автомобілем, час від часу забирав його, ОСОБА_1 . На запитання головуючого з яких причин його знайомий пересів на пасажирське місце, відповіді не мав, пояснив тим, що той злякався.

В судовому засіданні інспектор взводу №2 роьти №2 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП лейтенант поліції Голубець Ю.І. підтримав обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснив, що 23.11.2022р. близько 20 год. 35 хв., патрулюючи вулицею, помітили як автомобіль ВАЗ 2106 на великій швидкості дрифтує на площадці навпроти супермаркету "Ашан". Підтвердив, що за кермом автомобіля був саме ОСОБА_1 , який швидко після зупинки транспортного засобу пересів на заднє сидіння автомобіля. Після вимоги пред"явити документи, які надають право керування транспортними засобами, ОСОБА_1 такі не надав, вступив в словесний конфлікт з працівниками поліції з приводу наявності причин зупинки транспортного засобу. Запевнив, що ОСОБА_1 роз"яснювалися його права та обов"язки, наслідки ненадання документів, які надають право керування транспортними засобами, разом з тим, копію протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився отримати.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_2 повідомив суду, що 23.11.2022р. близько 20 год. 35 хв. саме він керував автомобілем ВАЗ 2106, в той час як ОСОБА_1 перебував на задньому сидінні автомобіля. Однак після того, як працівники поліції зупинили автомобіль, він злякався та пересів на пасажирське місце. Таку свою поведінку пояснив тим, що він на даний момент немає посвідчення водія відповідної категорії, а лише проходить навчання з метою отримання такого. Підтвердив те, що даний автомобіль ВАЗ 2106 він придбав разом з ОСОБА_1 для власних потреб. На уточнюючі питання головуючого не зміг пояснити, чому на місці зупинки не повідомив працівникам поліції, що саме він сидів за кермом автомобіля, а не ОСОБА_1 .

В судове засідання не прибув захисник правопорушника - адвокат Козій Т.В., хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Однак, зважаючи на строки розгляду справ про адміністративне правопорушення даної категорії, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за відсутності захисника.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Між тим, згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Вивчивши представлені на розгляд адміністративні матеріали та дослідивши фактичні обставини, у їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, дії останнього правильно кваліфіковано, оскільки ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, що виразились у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, повторно протягом року.

Ч.2 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Ч.5 цієї статті передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

П.п."а" п.2.1. ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

В судовому засіданні переглянуто долучений до матеріалів адміністративної справи диск з відеозаписом, яким підтверджуюються обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Згідно оглянутого в судовому засіданні відео вбачається, що після того як працівник поліції відчинив двері салону, на передньому пасажирському сидінні знаходився свідок ОСОБА_2 , а на задньому пасажирському сидінні знаходився правопорушник ОСОБА_1 . На запитання працівника поліції чому ОСОБА_1 пересів з водійського сидіння на заднє пасажирське сидіння, останній відповів, що не пересідав з місця водія, разом з цим просив працівників поліції виключити відеозапис, при цьому не відповідав хто саме керував транспортним засобом.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини справи, керуючись власним переконанням, суд вважає доведеним, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106 та бажаючи уникнути відповідальності пересів на заднє пасажирське сидіння автомобіля.

В матеріалах справи міститься довідка, видана 30.11.2022р. старшим інпектором ВАП УПП у Львівській області ДПП капітана поліції Н. Дяків, про те, що згідно інформаційного порталу Національної поліції України, гр-н ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягався 16.03.2022р. Управлінням патрульної поліції у Львівській області до адміністративної відповідальності за скоєння 16.03.2022р. правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 , правопорушником не надано, не здобуто таких і під час судового розгляду справи.

Суд не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , оскільки такі не співставляються з дійсними обставинами справи, суд вважає покази свідка такими, що надані з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Оцінивши докази у їх сукупності, беручи до уваги власне переконання, яке ґрунтується на безпосередній перевірці доказів, приходжу до висновку, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані правильно, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи такого права керування.

В силу вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

При оцінці доказів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення мають бути застосовані критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України").

Приймаючи до уваги принцип «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований і у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України", доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується в розмірі 0,2% розміру мінімальної заробітної плати.

Щодо надання показів свідком ОСОБА_2 в судовому засіданні, то визнаю такі неправдивими та такими, що вводять суд в оману, а відтак, вважаю, що дії ОСОБА_2 містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.384 КК України кримінальну відповідальність, зокрема, за завідомо неправдиве показання свідка, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку про скерування постанови до Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області для прийняття рішення в порядку ст. 214 та 284 КПК України відносно дій ОСОБА_2 , які містять ознаки кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 36, 268, 283, 284 КпАП України, -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 7 (сім) років та з оплатним вилученням транспортного засобу ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , якщо автомобіль не реалізовано станом на день винесення постанови суду.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п"ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Попередити ОСОБА_1 , що після оголошення йому постанови реалізація чи відчуження автомобіля буде вважатися перешкодою виконання судового рішення.

Скерувати постанову суду до Пустомитівського відділу Державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) для відома та виконання в частині оплатного вилучення транспортного засобу.

Постанову в адміністративній справі скерувати керівнику Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області для прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України відносно дій ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ), які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого чю.1 ст.384 КК України.

Про передачу матеріалів прокурору повідомити осіб інтересів яких це стосується.

Про прийняте рішення повідомити Франківський районний суд м. Львова (суддя Кузь В.Я.) у строки та порядку встановлені КУпАП та КПК України.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через суд, що постановив рішення.

Суддя В. Кузь