Справа № 574/267/23
Провадження № 3/574/239/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Буринь

Суддя Буринського районного суду Сумської області Гук Т.Р., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліцейської діяльності №1 (м. Буринь) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий,

за ч.5 ст.126 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №117144 від 13.03.2023 року, цього ж дня о 08 год. 05 хв. в м. Буринь по вул. Незалежності, водій ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ 2115, д.н.з НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом. Дане правопорушення вчинене повторно протягом року (постанова №БАБ №309869 від 08.03.2023), чим порушив вимоги п.2.1 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку неодноразово був викликаний в судове засідання, шляхом направлення судової повістки за адресою його зареєстрованого місця проживання, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення, однак, поштові відправлення повернулось до суду з відміткою "відсутній за вказаною адресою".

Інша адреса місця проживання ОСОБА_1 та будь-які інші його контактні дані в матеріалах справи відсутні, а тому у суду була відсутня можливість повідомити його про розгляд справи в інший спосіб.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Однак, ОСОБА_1 , отримавши копію протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що розгляд справи буде проводитись Буринському районному суді, в судове засідання не з`явився та заяв про зміну свого місця проживання або відкладення розгляду справи не подавав, що свідчить про небажання останнього приймати участь під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами ч.2 ст.268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи за ст.126 КУпАП не є обов`язковою.

За наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Відповідно до ч.5 статті 126 КУпАП встановлена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно до диспозиції ч.2 стаття 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п.п. "а" п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №117144 від 13.03.2023 року, вина ОСОБА_1 повністю доведена дослідженими судом доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.

Зокрема, згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №309869 від 08.03.2023 року ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.3).

З відеозапису, який містяться на долученому до матеріалів справи DVD-R диску, вбачається, що 13.03.2023 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2115, д.н.з НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції, при цьому посвідчення водія останній не мав, так як його не отримував.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази зібрані у порядку, встановленому КУпАП, містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

ОСОБА_1 , не працює, на протязі року притягувався до адміністративної відповідальності.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність судом не встановлено.

З довідки відділу поліцейської діяльності №1 (м. Буринь) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області вбачається, що ОСОБА_1 посвідчення водія не видавалось (а.с.4).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 28 своєї постанови від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", яким передбачено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст. 122, ст. 122-2, ч.3 ст.123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

За наведеного, підстави для призначення ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами відсутні, оскільки він не набув такого права.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи характер, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку, що до порушника слід застосувати адміністративне стягнення, у вигляді штрафу без позбавленням права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП з порушника підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст.283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн., без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь спеціального фонду Державного бюджету 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т.Р. Гук