Справа № 559/114/23
Провадження № 3/559/133/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2023 року м. Дубно

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Жуковська О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли від УПП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 15.02.1996 Дубенським МВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП НОМЕР_2 , не притягувався до адміністративної відповідальності, роз`яснивши вимоги ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України,-

в с т а н о в и л а:

08.01.2023 біля 23:19 год. ОСОБА_1 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство в сім`ї фізичного та психологічного характеру до дружини ОСОБА_2 , а саме: вживав нецензурну лайку, бив, ображав, погрожував фізичною розправою, що ображало честь і гідність потерпілої.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в скоєному не визнав. Каже, що раніше його до адмінвідповідальності не притягали. Пояснив, що жінка протягом 4 днів викликає поліцію, бо психічно хвора. Вторік вона проходила лікування, бо неврівноважена. На Різдво цього року вона не ночувала вдома, а потім коли приїхала, він запитав де була й почалася її агресія. Це він жертва домашнього психологічного насильства. Він не знав, що вона їздила в монастир. Приїхала поліція та швидка. Але нічого такого не було й перший раз поліцейські нічого не склали, а коли приїхали через годину, то склали протокол. ОСОБА_3 він її не бив, а просто хотів закрити його. Чому вирішив закривати диван, коли під диваном була потерпіла, - пояснити не зміг, бо може диван і сам закрився, і взагалі він його не закривав, а донька про його пояснення свідчить неправду, бо сама вона того не бачила. Він живе вдома та не виконує терміновий заборонний припис, але з дружиною не спілкується. Все почалося з того, що дружина почала читати духовну літературу й сидіти в монастирях. Почали пропадати його гроші, а вона їздить на таксі, то краде його гроші. Дружина його провокує тим, що не ночує вдома. Це адвокат навчив дружину викликати поліцію, але поки вони одружені, то жінка повинна й буде його слухати, жити вдома та йти з його дозволу. Він насильства не вчиняв, бо не чіпав жінку, а чого донька дає інші показання, - пояснити не може. Нехай суд призначить йому арешт, бо він, офіцер, вулиці підметати не буде.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона сказала й чоловікові, й дочці, що поїде в монастир і повернеться на другий день. Вона переночувала та повернулася додому з Божої гори 08.01.2023 десь о 18 год., а чоловік став докоряти де вона «шляється». Чоловік був напідпитку, стояло 5 розкоркованих пляшок і ще частину пустих викинула в смітник, від нього сильно було чути алкоголь, він був агресивний. Став кричати до неї, то пішла в кімнату, щоб не загострювати все це. Але потім кішка залізла в диван у залі й вона відкрила його та полізла туди, щоб дістати тварину, а в цей час чоловік вдарив її кришкою дивана по спині - сильно раз і знову другий. Їй було дуже боляче, в неї й так хвора спина, злякалась. Після цього вона викликала поліцію й на нього склали протокол, а також швидку, бо хотіла, щоб його полікували від алкогольної залежності, але швидка чоловіка не забрала. Він постійно її ображає нецензурною лайкою. 08.01.2023 чоловік обзивав її нецензурно й вдарив два рази кришкою дивана. Щодо погроз, то вже не пам`ятає чи було це в той день, бо таке буває часто, він постійно їй погрожує фізичною розправою, що закриє в психіатричній лікарні, цькує цим, вона зобов`язана звітувати куди йде й де була, не може відлучитись самостійно навіть на 2 години. В грудні 2022 року подала в суд на розлучення й з тих пір все дуже ускладнилось. Він не дає розлучитись, хоч у них доросла донька й можна це було зробити мирно через РАЦС. Її недієздатною чи обмежено дієздатною суд не визнавав. Вторік вона дійсно лікувалася, оскільки мала нервовий зрив, бо її до цього довів чоловік, який знущається над нею всі 30 років спільного життя. Раніше не розлучалася, бо слухала свекруху й просто терпляча, але вже нема сил терпіти. Вона 20 років працювала в армії, а потім ще 12 років їздила до Польщі на заробітки, тому має свої кошти, а чоловік військовий пенсіонер за станом здоров`я з 37 років і більше ніде не працював, цілими днями на дивані грає в ігри. Просить не давати йому адміністративний арешт, але, якщо можна, пролікувати.

Свідок ОСОБА_4 , 27-річна дочка сторін, в суді пояснила, що 08.01.2023 мама повернулася з Божої гори десь до 18 год. Як тільки зайшла в квартиру, батько почав кричати. Він був випивший, бо свята. Мама почала розказувати де була. Вони скандалити й мати викликала поліцію. Зі сторони батька була нецензурна лайка до мами, кричав до неї і різні погрози, наприклад, в той день: «Я тебе вб`ю!». Таке буває щотижня: все її свідоме життя батько так поводиться з матір`ю. Також він її штовхав у той день кілька разів так, ніби щоб забралась з дороги. Вона не бачила ударів кришками дивана, бо була на кухні, а це сталось в залі. Проте, коли зайшла туди на крик, то мама трималась за спину й сказала, що він її двічі вдарив кришкою від дивану, а батько казав, що просто хотів закрити диван, бо там гаманець, а вона бере його гроші. Також батько постійно погрожує матері закрити її в психіатричній лікарні, що вона до розлучення психічно здоровою не лишиться, казав матері: «Я тебе в Острог запру!», а вона сама просила його, щоб заспокоївся вже з тим своїм ОСОБА_5 і не мучив матір. Таке в них триває скільки вона себе пам`ятає - вже 20 років. Не зважаючи на терміновий заборонний припис, батько проживає з ними в квартирі й спілкується з мамою.

Факт вчинення ОСОБА_1 насильства в сім`ї підтверджується показаннями потерпілої, свідка, що надані безпосередньо суду, протоколом про адмінправопорушення серії ВАВ №216229 (а.с.1), копією термінового заборонного припису стосовно кривдника та форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с.3-6), заявою та письмовими поясненнями потерпілої та свідка (а.с.7-9).

Щодо невизнання вини ОСОБА_1 , то суд розцінює це критично: як намагання уникнути відповідальності. Навіть з його пояснень очевидно, що ОСОБА_1 порушує права другого з подружжя, вчиняючи домашнє насильство, принаймні, психологічне. Факт фізичного насильства також доведений показаннями потерпілої та свідка.

Основні правила співжиття, в тому числі, шлюбно-сімейного, визначені чинним законодавством України. Так, згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка; кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Тобто, шлюб - це лише добровільний союз чоловіка та жінки, а примушування до шлюбу заборонене.

За ч.2 ст.1 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою, зокрема, і побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Статтями 21 і 24 Конституції України гарантовано, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Що жінка та чоловік в Україні мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї визначено і ч.6 ст.7 СК України. А за частинами 9 та 10 вищезазначеної статті сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства; кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі-Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання…, а також погрози вчинення таких діянь. За п. 14 ч.1 ст.1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. А згідно п.17 ч.1 ст.1 Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Тобто, перебуваючи в шлюбі, чоловік і жінка залишаються рівними партнерами, про що суд наголошує ОСОБА_1 , а протилежна поведінка, що супроводжується домашнім насильством одним із подружжя над іншим,- карається згідно закону.

Так, ОСОБА_1 вперше притягнули до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області 03.01.2023, проте, оскільки станом на 08.01.2023 вказане рішення не набрало законної сили, повторно матеріал на особу за аналогічне правопорушення складено також за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Оскільки суду доведено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство над дружиною ОСОБА_2 , то правопорушника необхідно піддати стягненню. Одночасно суд роз`яснює, що в випадку продовження протиправною поведінки, питання ймовірної відповідальності особи будуть вирішуватись у межах кримінального провадження за ст.126-1 Кримінального кодексу України, адже саме кваліфікуюча ознака систематичності вчинення домашнього насильства відрізняє дрібне адміністративне правопорушення від кримінально караного діяння.

При призначенні адміністративного стягнення беру до уваги особу ОСОБА_1 , який 03.01.2023 притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї відносно дружини - епізод від 20.12.2022,- до стягнення в виді 170 грн. штрафу (а.с.12),- але вже 08.01.2023 знову вчинив аналогічне правопорушення. Пом`якшуючих вину обставин не встановлено, проте наявна обтяжуюча: продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її; щодо вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, то хоч наявні показання потерпілої та свідка, але без відповідного огляду на стан сп`яніння суд не враховує цю обставину як обтяжуючу. Отже, штраф виявився неефективним засобом виховного впливу, а адміністративний арешт до військового пенсіонера, особи з інвалідністю 3 групи, враховуючи позицію потерпілої,- є надто суворим стягненням. Натомість саме громадські роботи, а це безкоштовна праця в вільний час, яка приносить користь суспільству й не повинна сприйматись як приниження, справить належний виховний вплив на правопорушника ОСОБА_1 , який має навчитись дотримуватись правил співіснування. Тому саме громадські роботи мінімальним терміном суд і призначає як адміністративне стягнення. Одночасно роз`яснюючи ОСОБА_1 , що він зобов`язаний відбути громадські роботи, а в випадку ухилення наслідком може бути їх заміна на адміністративний арешт (бо штраф для нього неефективний).

Також необхідно направити ОСОБА_1 на проходження програми, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.39-1, 40-1, ч.1 ст.173-2, ст.283 - 284 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та застосувати стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт.

Направити ОСОБА_1 на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на користь держави на наступні реквізити: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

На постанову може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня винесення до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя Жуковська О.Ю.