Справа № 127/777/23
Провадження № 3/127/311/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2023м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 04.01.2023 о 00.30 год. по вул. І. Пулюя, 1/13 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Kia, д.н. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав і суду пояснив, що дружині потрібно було вночі їхати у відрядження, тому з вечора вони забронювали таксі. Під час вечері він вжив трошки алкоголь. Коли дружині потрібно було виїжджати на вокзал, у службі таксі повідомили, що вільних машин немає. Тому вони вирішили посадити за кермо сина, у якого посвідчення водія відсутнє. Повертаючись додому, син заходів у туалет, тому вони звернули в провулок, син зупинив автомобіль і пішов у туалет. В цей час приїхали працівники поліції, які провели його огляд на стан сп`яніння.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що мама мала їхати у відрядження, звечора замовили таксі, але на час виїзду вільної машини не було. Оскільки батько під час вечері трошки вжив алкоголь, вони вирішили, що за кермо сяде він. Однак у нього відсутнє посвідчення водія, тому батько сів поряд з ним на пасажирське сидіння. Повертаючись додому, він захотів у туалет, тому він зупинив автомобіль і пішов. Повертаючись, він побачив автомобіль поліції.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що їй потрібно було вночі їхати у відрядження, тому ввечері вона забронювала автомобіль таксі. Під час вечері чоловік вжив алкоголь. Коли потрібно було виїжджати, зі служби таксі повідомили, що вільних машин немає, тому вони вирішили, що за кермо сяде син, а чоловік поряд з ним на пасажирському сидінні. Чоловік з сином завезли її на вокзал і поїхали додому. Про подальший перебіг подій вона знає зі слів чоловіка та сина.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку його захисників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З диспозиції статті 130 КпАП випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 , складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що 04.01.2023 о 00.30 год. по вул. І. Пулюя, 1/13 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Kia, д.н. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

На підтвердження зазначеної обставини до протоколу про адміністративне правопорушення надані акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі Акт), роздруківку спеціального технічного засобу про результати огляду (далі Роздруківка), рапорт інспектора взводу № 1 роти № 2 УПП у Вінницькій області Герасимчука О. (далі Рапорт) та диск із записами з нагрудних камер поліцейських (далі Запис).

Зі змісту Акту та Роздруківки випливає, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 0,86 ‰.

Процедура огляду на стан сп`яніння регламентована статтею 266 КпАП. При цьому сторона захисту в судовому засіданні недотримання процедури огляду на стан сп`яніння не оспорювала, натомість особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисники в судовому засіданні оспорювали факт керування транспортним засобом.

Оцінюючи доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисників щодо заперечення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Як суд зазначив вище, склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП має місце у разі: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Надані суду матеріали свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений у зв`язку з відмова особи, яка керує транспортним засобом, тобто ОСОБА_4 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до роз`яснень, що надані у абзаці третьому пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України (далі ВСУ) № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (далі Постанова № 14) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У абзаці четвертому пункту 27 Постанови № 14 Пленум ВСУ роз`яснив, що для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

З оглянутого в судовому засіданні запису випливає, що на час приїзду автомобіля поліції автомобіль, яким згідно з протоколом керував ОСОБА_1 , перебував у нерухомому стані з увімкнутою аварійною сигналізацією. Наданий суду Запис не спростовує твердження ОСОБА_1 та свідків щодо того, що останній транспортним засобом не керував. Тому суд вважає, що наданий суду Запис узгоджується з показаннями ОСОБА_1 та свідків, які були допитані в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту.

Суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейський судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Як суд зазначив вище, захисники Гончарука О.В. в судовому засіданні заперечували факт керування останнім транспортним засобом, надані суду докази не спростовують показання ОСОБА_1 та свідків в цій частині.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджений факт здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом. Саме тому суд вважає, що в судовому засіданні не підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: