Справа № 345/300/23
Провадження № 33/4808/606/23
Категорія ст. 130 ч.2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Кулаєць Б. О.
Суддя-доповідач Гриновецький
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю апелянта ОСОБА_1 та його захисника Жовніра М.Й., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду від 26 липня 2023 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.ч. 1, 2 КУпАП і на підставі ст.36 КУпАП накладено штраф 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 06.01.2023 о 11:31 год. в м. Калуш по вул. Б.Хмельницького, 78-А, керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Окрім цього, 08.05.2023 о 20:28 год. ОСОБА_1 в м. Калуш по вул. пр. Л.Українки повторно керував автомобілем «Volkswagen Golf» НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, ухвалення рішення на припущеннях, а також через порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Повідомляє, що судом першої інстанції не надано належну оцінку безпідставності та протиправності вимоги поліцейських щодо вимоги до пройти освідчення в лікувальному закладі на стан наркотичного сп`яніння, оскільки в день 06.01.2023 року ОСОБА_1 функції водія не виконував, а знаходився на місці водія та спілкувався з його донькою та чекали водія який керував його транспортним засобом. Звертає увагу на те, що суд інстанції не мав процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення, що потягнуло за собою порушення судом його права на захист. Акцентує увагу на тому, що на наданих суду відеозаписах, поліцейські не вказують про наявність в ОСОБА_1 будь-яких ознак наркотичного сп`яніння, а безпідставно та протиправно зразу ж вимагають йому проїхати на освідчення в лікувальний заклад. Стверджує, що відеозаписи які знаходяться в матеріалах справи не можуться вважатися належними доказами вчинення правопорушення, оскільки на них не зафіксовано факт керування ОСОБА_2 , в день 06.01.2023 року, автомобілем «Фольксваген-гольф». Вказує на те, що під час спілкування з поліцейськими, ОСОБА_1 не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист. Стосовно протоколу про адміністративне правопорушення від 08.05.2023 року то судом першої інстанції з даного приводу винесено рішення, яке теж ґрунтується на припущеннях, за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 . Вказує, що судом не надано належну оцінку безпідставності та протиправної вимоги поліцейських щодо вимоги до ОСОБА_1 пройти освідчення в лікувальному закладі на стан наркотичного сп`яніння, оскільки в день 08.05.2023 року він функції водія не виконував, а знаходився поряд з автомобілем, в якому на місці водія знаходився його знайомий, який щойно під`їхав на зазначеному автомобілі. Акцентує увагу на тому, що оскільки функцій водія ОСОБА_1 не виконував, то вимоги поліцейських проїхати в лікувальний заклад на освідчення на стан наркотичного сп`яніння він розцінюю як переслідування з надуманих поліцейськими підстав, а саме тільки через те, що він раніше був притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Повідомляє, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правом на правову допомогу, однак поліцейськими не вжито належних дій щодо надання йому такої можливості та не забезпечено право на захист. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано практику Європейського Суду з прав людини про те, що процесуальні особливості справ про адміністративні правопорушення прирівнюються до кримінального процесуального законодавства. Враховуючи наведені обставини, просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі.

З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши апеляційні доводи та пояснення апелянта і його захисника про підтримання апеляції, апеляційний суд прийшов до переконання про задоволення апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

При цьому судом не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення.

При постановленні постанови суд кваліфікував дії ОСОБА_1 за ознакою повторності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, але при цьому вийшов за межі пред`явленого йому адміністративного обвинувачення, оскільки в протоколі про правопорушення немає такої ознаки, йому таке обвинувачення не висувалось. Це є істотним порушенням його права на захист. Суд повинен був повернути справу для усунення цього порушення.

Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення ОСОБА_1 копій протоколів про адміністративні правопорушення. ОСОБА_1 заперечив такі вручення, у справі немає документальних підтверджень про вручення йому такої копії, в тому числі на відеозаписі події, або надсилання її поштою. Тому апеляційний суд розцінює це як істотні порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративні звинувачення, йому не вручено акти звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Такі порушення є процесуальними перешкодами для притягнення його до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення таких копій протоколів, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.

Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які підтверджується відеозаписами подій про те, що ОСОБА_1 перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином забезпечено право на допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист (ст.59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу того ж правового принципу «плодів отруйного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.

Апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апелянта про те, що поліцейські перед початком огляду водія не зазначили ознак його сп`яніння, які б давали правові підстави для початку такого огляду. На відеозаписі поведінка водія цілком нормальна, поведінка адекватна, мова чітка, очевидних ознак сп`яніння не видно.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

Обґрунтованими є доводи апелянта про те, що фактично не підтверджено факт процесу керування ОСОБА_1 автомобілем, що узгоджується з даними відеозапису події. Ця обставина унеможливлює притягнення водія до відповідальності за ст.130 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.

За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП.

Інші апеляційні доводи ОСОБА_1 апеляційний суд відхиляє, оскільки суд першої інстанції дав їм належну оцінку, з якою погоджується апеляційна інстанція.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Калуського міськрайонного суду від 26.07.2023 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький