30.08.2023 Справа № 756/9382/23
№ 756/9382/23
№ 3/756/5004/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 серпня 2023 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Дев`ятко В.В., вивчивши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

19 липня 2023 року, близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого мешкання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , що виразилось у вчиненні домашньої сварки з останньою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні правопорушення не визнав, повідомив, що 19.07.2023 будь-яких сварок з ОСОБА_2 не вчиняв та не забирав прикраси останньої.

ОСОБА_1 та його представник - адвокат Шутий Д.С. просили закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки відсутні докази вчинення та ознаки домашнього насильства.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 19.07.2023 її чоловік ОСОБА_1 спровокував сварку, в ході якої нецензурно висловлювався в її сторону. Після чого, ОСОБА_1 забрав належні їй золоті прикраси.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вивчивши та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, а також докази, які надано представником потерпілої, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КпАП України, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами та іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 268264, в якому зафіксовано факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_2 . ОСОБА_1 був ознайомлений із його змістом про що свідчить підпис останнього;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , у яких остання вказала, що ОСОБА_1 вчинив сімейну сварку в ході якої ображав її нецензурною лайкою та забрав належні їй золоті прикраси.

Крім того, як убачається з рапорту виклику працівників поліції, 19.07.2023 о 18 год. 23 хв. заявниця ОСОБА_2 викликала працівників поліції за адресою: АДРЕСА_1 , з посиланням на те, що ОСОБА_1 вирвав з рук золото та не віддає його заявниці.

Суд зауважує, що вищевказаний рапорт хоч і не є доказом по справі в розумінні ст. 251 КпАП України, однак вказаний документ підтверджує правдивість показань потерпілої ОСОБА_2 .

Також, суд зважає на інформацію, яка міститься в листі Оболонського УП ГУ НП у м. Києві від 14.08.2023, зокрема на те, що 18.02.2023 ОСОБА_2 надавала пояснення дізнавачу ВД Оболонського УП ГУ НП у м. Києві щодо вчинення стосовно неї домашнього насильства починаючи з 03.02.2023.

У цьому ж листі було вказано, що 24.07.2023 ОСОБА_1 звертався до поліції з приводу зникнення дружини ОСОБА_2 та їх дітей. Цього ж дня, ОСОБА_2 зверталась до СЮП ВП Оболонського УП ГУ НП у м. Києві щодо припинення розшуку, оскільки вона не зникала, а поїхала від чоловіка по причині вчинення стосовно неї домашнього насильства.

Щодо посилань ОСОБА_1 на відсутність ознак домашнього насильства, суд зважає на таке.

Як убачається з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 вищевказаного Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Зважаючи на вказане, суд вважає посилання ОСОБА_1 необґрунтованими.

Таким чином, суд розцінює невизнання вини ОСОБА_1 , як спосіб захисту, обраний правопорушником з метою уникнення відповідальності, оскільки як із наданих матеріалів так і з пояснень ОСОБА_2 , які підтверджуються такими матеріалами, убачається вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру,внаслідок якого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 33 КпАП України, суд, при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан, ступінь його вини.

Обставин, що пом`якшують покарання правопорушника судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлено.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, враховуючи характер правопорушення та особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне визнати його винуватим за ст. ч. 1 ст. 173-2 КпАП України та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту, оскільки інші, більш м`які види стягнення за вчинене, не зможуть запобігти вчиненню нових правопорушень ОСОБА_1 .

Також, суд враховує рішення Конституційного суду України № 10-р/2018 від 23.11.2018.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 40-1, 173-2 КпАП України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 5 (п`ять) діб.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту фактичного затримання правопорушника.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя В.В. Дев`ятко