Номер провадження: 33/813/160/23
Головуючий у першій інстанції Борщов І. О.
Доповідач Калініна О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2023 року Одеський апеляційний суд у складі судді Калініної О.В., при секретарі Узун Н.Д., за участю адвоката Румянцева О.Г., Сулімовського О.В., Щигорєва О.Є. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2022 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2022 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2022 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з невинуватістю.

Вважає, що суд безпідставно визнав ОСОБА_2 невинуватим у вчиненні ДТП, оскільки з матеріалів справи вбачається, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки там зазначено всі дані дорожньо-транспортної пригоди.

Вказує, що ОСОБА_2 не дотримався вимог п.12.3, 13.1, 13.3 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Натомість він завчасно подав сигнал повороту згідно вимог ПДР України, а ОСОБА_2 , набираючи швидкість не дотримався безпечної швидкості, дистанції та безпечного інтервалу у зв`язку з чим допустив зіткнення .

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги. Уточнив апеляційні вимоги, зазначивши , що суд першої інстанції неправильно визнав невинуватим ОСОБА_2 , просив скасувати постанову суду та визнати винуватим у ДТП ОСОБА_2 .

Адвокат Румянцев О.Г. та Сулімовський О.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги. Адвокат Румянцев О.Г. надав письмові заперечення на апеляційну скаргу з детальним аналізом нового доказу- відеозапису дорожньо- транспортної пригоди, який було надано під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Мотиви Суду.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Вбачається, що 22.09.2022 року стосовно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що він 22.09.2022 року, близько о 18:11год., керуючи мотоциклом Yamaha Drag Star 400, державний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Левітана, біля буд.62 в м. Одесі, в порушення п.п.12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України не дотримався безпечної дистанції, у разі виникнення небезпеки руху або перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинення, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом Toyota Priuse, державний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою від 21.12.2022 року суд визнав невинуватим ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення закрив за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи таке рішення, суд , як видно виходив із того , що на схемі місця ДТП, яка підписана обома учасниками пригоди без зауважень, зафіксовано положення транспортних засобів після пригоди та місце зіткнення.

Вул. Левітана у напрямку, в якому рухалися згадані транспортні засоби, має три смуги для руху, права смуга якої, згідно дорожніх знаків, дозволяє рух лише праворуч.

Згідно схеми місця ДТП та фотознімкам, автомобіль Toyota Priuse розташований, майже, під прямим кутом по відношенню до паркувального місця, на яке водій ОСОБА_1 мав намір заїхати. Наведене спростовує версію потерпілого ОСОБА_1 про розвиток події ДТП.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що патрульний поліцейський безпідставно склав протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_2 , який правил дорожнього руху не порушував, продовжував рух по своїй смузі не змінюючи її, в той час, коли водій автомобіля, не переконався в безпеці свого руху, здійснив маневр повороту праворуч, не надавши перевагу в русі транспортному засобу, який рухався в попутному напрямку праворуч.

Суд зазначив , що такий висновок повністю узгоджується із правовою позицію судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, викладеною у постанові від 20.11.2014р. у справі №5-18кс14, згідно якої водієві не може бути поставлено за провину те, що він не зміг уникнути зіткнення з іншим транспортним засобом, водій якого грубо порушив правила дорожнього руху.

Проте із таким висновком суду першої інстанції у повній мірі погодитися не можна.

Приймаючи таке рішення , суд залишив поза увагою приписи закону, що визначають коло обставин, які підлягають з`ясуванню при розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу вимог ст.ст.245,251,252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити законне і обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційним судом безпосередньо були досліджені докази , що були предметом дослідження суду першої інстанції, пояснення обох учасників ДТП.

Відповідно до ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

З матеріалів провадження вбачається, що водієм транспортного засобу Toyota Priuse, державний знак НОМЕР_2 , який отримав механічні пошкодження, на момент ДТП був ОСОБА_1 . Доказів його неправомірного користування ( володіння) цим транспортним засобом матеріали справи не містять.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції письмові пояснення ОСОБА_1 оцінені судом як пояснення потерпілого у справі.

Отже відповідно до приписів ч.2 ст. 294 КУпАП ОСОБА_1 має право оскаржити постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 .

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 358367 від 22.09.222 року слідує, що ОСОБА_2 22.09.2022 року , близько о 18:11 год., керуючи мотоциклом Yamaha Drag Star 400, державний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Левітана, біля буд.62 в м. Одесі, в порушення п.п.12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України не дотримався безпечної дистанції, у разі виникнення небезпеки руху або перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинення, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом Toyota Priuse, державний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Протокол складено уповноваженою службовою особою, він містить відомості як щодо особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, так і дату, час та місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, що відповідає положенням ст. 255, 256 КУпАП.

Протокол складено у визначений ст. 254 КУпАП строк з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Схемою ДТП зафіксовано обставини ДТП та пошкодження, що виявлені на автомобілі Toyota Priuse, державний знак НОМЕР_2 - права задня та передня двері, правий поріг, праве переднє крило, праве дзеркало бокового виду та мотоциклі Yamaha Drag Star 400, державний знак НОМЕР_1 - ліва та права ручка керма, рульова вилка з лівої сторони внизу , бак, права вихлопна труба, гальмівна лапка з правої сторони, ліве дзеркало заднього виду .

У письмових поясненнях ОСОБА_2 безпосередньо після ДТП зазначено, що він їхав зі сторони вул. Левітана, 79, перестроївся у крайню праву сторону для повороту на вул. Корольова. Автомобіль із середнього ряду вирішив через його смугу припаркуватися. Розуміючи , що його підрізають, він намагався ухилитися та загальмувати, в цей час він врізався в праві двері автомобіля лівою частиною мотоцикла.

Під час розгляду справи в суді , як видно із постанови , ОСОБА_2 пояснив , що 22.09.2022, близько о 18:00, він, керуючи мотоциклом Yamaha Drag Star 400, державний знак НОМЕР_1 , рухався по вул.Левітана в м.Одесі, від вул. Люстдорфська дорога в напрямку вул.Ак.Корольова. Він рухався по крайній правій смузі для руху, яка згідно дорожнього знаку дозволяє рух лише праворуч, оскільки збирався здійснити поворот праворуч на вул. Ак.Корольова. Автомобіль Toyota Priuse, державний знак НОМЕР_2 , який рухався по середній смузі для руху, мабуть, побачивши вільне паркувальне місце, різко змінив напрямок руху та здійснив різкий маневр повороту праворуч, перетинаючи крайню праву смугу, по якій рухався він, та почав заїжджати на вільне паркувальне місце. Він застосував екстрене гальмування, відвернув кермо праворуч, але не встиг зупинитися, оскільки маневр був дуже несподіваним та різким. Зіткнення сталося на правій смузі, по якій він рухався.

Відомостей про те , що судом викликався інший учасник ДТП , водій ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

Суд надав оцінку , як видно із постанови , його письмовим поясненням, наданим після ДТП , згідно з якими він 22.09.2022, керуючи автомобілем Toyota Priuse, державний знак НОМЕР_2 , рухався по вул. Левітана м.Одеса, від вул. Люстдорфська дорога в напрямку вул. Ак.Корольова, в крайній правій смузі для руху, згідно п.10.4 ПДР України перед поворотом праворуч на паркувальне місце. Згідно п.10.1 ПДР України перед поворотом праворуч він переконався, що це буде безпечно, подивившись в дзеркало заднього виду. Згідно п.9.2.б ПДР України він завчасно подав сигнал повороту правим покажчиком повороту. Водій мотоциклу виконував маневр випередження з правого боку та здійснив зіткнення в правий бік його автомобіля (праві передня та задня двері).

Суд критично оцінив пояснення потерпілого ОСОБА_1 , та зазначив обставини , які зафіксовані у схемі ДТП та фотознімками щодо розташування автомобіля Toyota Priuse , спростовують версію потерпілого щодо розвитку подій.

Суд також встановив , що вул. Левітана у напрямку, в якому рухалися транспортні засоби має три смуги руху, права смуга якої, згідно з дорожніх знаків, дозволяє рух лише праворуч.

Суд встановив, що ОСОБА_2 не порушував правил дорожнього руху, продовжував рух по своїй смузі, не змінюючи її, в той час коли водій автомобіля не переконався у безпеці свого руху, здійснив маневр повороту праворуч, не надав перевагу у русі транспортному засобу, що рухався у попутному напрямку праворуч.

Проте такого висновку суд дійшов без повного з`ясування всіх обставин , які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив , що дорога мала дві смуги руху, а потім розширюється до трьох смуг. Він маючи намір заїхати на парковку перемістився ближче до правої сторони дороги, показав сигнал повороту, подивився у праве дзеркало, нікого не було видно , після чого почав повертати на парковку і в нього в`їхав мотоцикл. Спростовував твердження іншого водія про те, що повертав на паркову з середньої смуги руху. Вказує, що ОСОБА_2 їхав позаду нього , бачив завчасно поданий ним сигнал повороту, проте почав здійснювати його випередження з правої сторони , внаслідок чого скоїв зіткнення з його автомобілем.

У поясненнях ОСОБА_2 вказував, що ОСОБА_1 їхав в середній смузі руху, в якій дозволено їхати лише прямо, натомість він вже перестроївся у крайню праву суму руху, і в цей час автомобіль різко повернув на його смугу руху, внаслідок чого він намагався уникнути зіткнення шляхом відвороту керма праворуч, проте зіткнення уникнути не зміг.

ОСОБА_2 та адвокат Румянцев О.Г. зазначали , що спочатку на ділянці руху наявні дві смуги руху, в подальшому слідує розширення з 2-х смуг до 3-х смуг шляхом додавання третьої смуги руху з права.

Про те, що ДТП сталося на ділянці руху з трьома полосами руху дійшов висновку і суд першої інстанції. Разом із тим, на фотознімках , які були надані стороною захисту до суду першої інстанції та були досліджені під час апеляційного розгляду вбачається, що дорожньо транспортна пригода сталася на ділянці руху на певній відстані до встановленого знаку 5.16 ПДР від якого і починається розширення смуг , який застосовується для визначення кількості смуг і дозволених напрямків руху по кожній з них.

Докази , які були предметом дослідження суду першої інстанції не доводять, що місце , на якому сталося ДТП , вже має розширення до трьох смуг у напрямку , в якому рухалися обидва водії.

Натомість із доказів, що були предметом дослідження суду першої першої інстанції вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався попереду , включив сигнал повороту, змістився вправо по смузі руху, ОСОБА_2 рухався позаду .

Отже слід дійти висновку , що ОСОБА_2 об`єктивно бачив напрямок руху автомобіля та сигнали , які подавав водій зазначеного автомобіля . Натомість він змістився вправо по смузі руху та продовжив рух прямо. Автомобіль почав маневр заїзду на парковку і в цей час сталося зіткнення.

Апеляційний суд враховує, що перед виконанням маневру водію автомобіля слід було переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Разом із тим, робити висновки щодо винуватості водія ОСОБА_1 у порушенні ПДР апеляційний суд процесуальних повноважень не має, оскільки здійснює розгляд справи в межах обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 .

Можливе порушення учасником дорожнього руху правил саме по собі не виключає винуватість іншого учасника руху, і створення небезпеки учасником дорожнього руху, яку водій був у стані виявити, не звільняє останнього від обов`язку вжити заходи, необхідні для уникнення або зменшення шкідливих наслідків від створеної небезпеки.

Приписи п 1.4 ПДР передбачають, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила .

Разом із тим , це не означає, що водій вправі ігнорувати дійсну дорожню обстановку, яка склалася на момент прийняття ним рішення, у тому числі й небезпеку, що виникла внаслідок порушення ПДР іншим учасником.

За певних обставин це може позначитися на здатності водія своєчасно виявити небезпеку та відреагувати на неї, а, відповідно, за певних обставин зняти з нього відповідальність за наслідки ДТП.

Основним чинником, який визначає відповідальність водія у разі створення небезпеки під час дорожнього руху, залишається його можливість вчасно виявити цю небезпеку і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення. Причина, через яку створена небезпека для руху, не має визначального значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити та відреагувати не неї.

Як видно, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13.1, 12.3 ПДР , наслідком чого сталося ДТП.

п. 13.1 ПДР України передбачений обов`язок водія дотримуватись безпечної дистанції. Відповідно до п.1.10 ПДР України безпечна дистанція- це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру. Аналіз указаної правової норми дає підстави стверджувати те, що безпечна дистанція повинна запобігати зіткненню із транспортним засобом, який рухається попереду по тій самій смузі руху виключно у випадку раптового гальмування або зупинки цього (того, що рухається попереду) транспортного засобу.

Відповідно водій транспортного засобу повинен нести відповідальність за порушення безпечної дистанції руху у випадку, коли відбулося зіткнення транспортних засобів внаслідок раптового гальмування чи зупинки транспортного засобу, який рухався попереду.

Зважаючи на встановлені обставини справи , підстав вважати , що порушення водієм ОСОБА_2 п. 13.1 ПДР стало причиною ДТП не вбачається, що оскільки зіткнення транспортних засобів сталося за умови, коли обидва транспортні засоби попередньо рухалися у одній смузі руху. При цьому автомобіль під керуванням ОСОБА_1 подав сигнал зміни напрямку руху , почав змінювати напрямок руху, перетинаючи траекторію руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , який після руху за автомобілем, змістився вправо та продовжив рух прямо. Наведене указує на відсутність у діях водія ОСОБА_2 порушень вимог п. 13.1 ПДР України, оскільки причинами зіткнення транспортних засобів стали не ті дії учасників дорожнього руху, які зазначені у п. 13.1 ПДР України, лише за наявності яких можливо стверджувати про недотримання водієм безпечної дистанції.

У цьому випадку слід розглядати відповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п. 12.3 ПДР України.

Вимогами п. 12.3 ПДР України визначено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Зважаючи на те, що потерпілий під час розгляду справи в суді першої інстанції участі не приймав, на стадії апеляційного розгляду подав новий доказ, який не був предметом дослідження суду першої інстанції.

За відсутності посилань сторони захисту на недопустимість цього доказу чи його неналежність , він був досліджений під час апеляційного розгляду.

Вказаний доказ, як і сукупність доказів, що були предметом дослідження суду першої інстанції не вказує на те, що дорожньо транспортна пригода сталася на ділянці руху з трьома полосами руху у напрямку руху водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Досліджені докази у справі спростовують твердження ОСОБА_2 про те, що він об`єктивно не був спроможний виявити небезпеку для руху , зважаючи на те, що він рухався позаду автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , який подавав відповідні сигнали світловим показчиком. Посилання водія ОСОБА_2 на те, що для себе він розумів, що водій автомобіля буде рухатися прямо, оскільки знаходиться на середній смузі руху, а тому перемістився у крайню праву смугу руху, не є прийнятними .

Об`єктивних обставин , які б доводили , що ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути ДТП досліджені докази не містять.

Під час апеляційного розгляду стороні захисту було роз`яснено право заявити клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи з метою перевірки доводів ОСОБА_2 , на свій захист щодо неможливості уникнути ДТП.

Таке клопотання стороною захисту заявлене не було із посиланням на те, що вирішення цього питання потребує спеціальних знань. Разом із тим обов`язок проведення експертного дослідження та доведення вказаних обставин покладено на орган, який складає протокол про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, відповідно до ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою) у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення , у разі коли виникає потреба у спеціальних знаннях.

Зважаючи на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення , передбачене ст. 124 КУпАП віднесено до компетенції суду, то відповідно суд призначає експерта для вирішення питань, що потребують спеціальних знань , за клопотанням учасників справи. За власною ініціативою суд не має процесуальних повноважень на призначення експертизи.

Ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд оцінив кожен доказ з точки зору достовірності, належності та їх сукупність у взаємозв`язку,зокрема протокол про адміністративне правопорушення , схему ДТП, письмові пояснення учасників ДТП, пояснення надані учасниками дорожньої транспортної пригоди в суді, докази фото та відеофіксації та прийшов до висновку про доведеність порушення ОСОБА_2 вимог п. 12.3 ПДР та встановив, що ОСОБА_2 22.09.2022 року , близько о 18:11 год., керуючи мотоциклом Yamaha Drag Star 400, державний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Левітана, біля буд.62 в м. Одесі, в порушення п.п.12.3 Правил дорожнього руху України при виникненні небезпеки, перешкоди для його руху не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинення, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом Toyota Priuse, державний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , в результаті чого сталася ДТП і обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Висновки про винуватість водія ОСОБА_1 у порушенні ПДР у даній дорожній транспортній пригоді , апеляційний суд не робить у зв`язку з відсутністю процесуальних повноважень на встановлення вини особи, щодо якої не складався протокол про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, на момент розгляду справи та винесення рішення судом апеляційної інстанції минули визначені ст. 38 КУпАП строки накладення стягнення, апеляційний суд позбавлений можливості накласти на ОСОБА_2 стягнення, передбачене санкцією ст. 124 КУпАП.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови суду від 21.12.2022 року , яка постановлена без повного з`ясування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити частково.

Порушення ОСОБА_2 п. 13.3 ПДР , на що посилається апелянт, у провину ОСОБА_2 у протоколі про адміністративне правопорушення не ставилося, а тому його дії апеляційним судом на відповідність вимогам п. 13.3 ПДР не перевіряються.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2022 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Прийняти нову постанову , якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Копію постанови направити учасниками справи у порядку ст. 295 КУпАП.

Суддя

О.В. Калініна