ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/3861/22 Головуючий в 1 інст. Салтан Л.Г.
Провадження № 33/807/306/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника адвоката Габуєва Г.Ю., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Габуєва Г.Ю. на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майстра Концерну «МТМ», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 23 жовтня 2022 року об 16-00 год. ОСОБА_1 , рухаючись у м. Запоріжжя по вул. Ентузіастів, 13, керував транспортним засобом ВАЗ 111830, держномер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, що не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у лікаря-нарколога, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Габуєв Г.Ю. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що під час огляду лікар не встановив будь-яких ознак сп`яніння у ОСОБА_1 . Вважає, що вказане спростовує висновок лікаря про відмову від проходження огляду.

ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду, а лише вказав, що не може здати аналіз, бо не має фізіологічної потреби. Просив здійснити відбір іншого біологічного середовища.

Вважає, що місцевий суд помилково дійшов до висновку, що ОСОБА_1 має надати докази неможливості здати сечу. Вказане є порушенням презумпції невинуватості особи, оскільки суд переклав на сторону захисту обов`язок доводити свою невинуватість.

Як вбачається з відеозапису, обов`язок проведення огляду і фіксування його результатів, які покладаються на лікаря, не були виконані, що є порушенням порядку проведення огляду.

Судом не вірно встановлений час, протягом якого ОСОБА_1 не міг здати аналіз, не 2 години, а більше 3-ох годин.

Просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи захисника Габуєва Г.Ю., апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР України ОСОБА_1 дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №389752 (а.с.1), яким ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він 23 жовтня 2022 року об 16-00 год., рухаючись у м. Запоріжжя по вул. Ентузіастів, 13, керував транспортним засобом ВАЗ111830, держномер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, що не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у лікаря-нарколога, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вказане обвинувачення підтверджується даними які містяться:

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3), яким встановлено, що у ОСОБА_1 під час події виявили виражені ознаки наркотичного сп`яніння: поведінка, яка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, які не реагують на світло. Від огляду ОСОБА_1 відмовився у закладі охорони здоров`я;

- у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху від 23.10.2022 року (а.с.4), яким встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння;

- в акті медичного огляду від 23.10.2022 року (а.с.22-23, 42), яким також зафіксовано, що огляд не завершено через відмову ОСОБА_1 від його проведення;

- оптичними носіями інформації в вигляді СД-дисків (а.с.38), які містять відеозаписи з місця події та якими встановлюється факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують інкриміновані обставини.

Суд відхиляє доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними, виходячи з наступного.

Зокрема, доводи про те, що у ОСОБА_1 були відсутні клінічні ознаки сп`яніння, що виключає винуватість за п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до положень п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за № 1103 (далі - Порядок).

Відповідно до п. п. 2, 3, 6, 7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Приписи розділу II Інструкції № 1452/735 щодо огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу незастосовні до процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тільки алкогольного. На це вказує і пункт 12 розділу II Інструкції № 1452/735, відповідно до якого у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції № 1452/735, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто не проводить огляду на стан таких різновидів сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.

Отже у разі виявлення у особи, яка керує транспортним засобом, ознак наркотичного сп`яніння, така особа підлягає саме медичному огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи з положень вищенаведеної відомчої інструкції та конструкції ст.130 КУпАП інкриміноване правопорушення має декілька видових форм складу правопорушення: здійснення керування в стані сп`яніння; відмова від проходження огляду.

Сам факт відмови від проходження медичного огляду в медичній установі утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на що апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я на стадії відібрання біологічних зразків, що підтверджується змістом відеозапису та медичним висновком закладу охорони здоров`я відмовився від подальшого проходження огляду (СD диск № 2, час 19 хвилин 17 секунд відеозапису).

Суд вважає, що за вказаних обставин ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Апеляційний суд відхиляє посилання на те, що ОСОБА_1 не мав клінічних ознак сп`яніння, оскільки така обставина не спростовує той факт, що він відмовився від огляду в закладі охорони здоров`я на стадії відібрання біологічного середовища для лабораторного дослідження, що в свою чергу утворює самостійний склад інкримінованого правопорушення, а саме порушення п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Аргументи сторони захисту, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, виконував всі вказівки лікаря та з фізіологічних причин не зміг здати сечу для аналізу, у зв`язку з чим пропонував взяти будь яке інше біологічне середовище, не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення з огляду на наступне.

Вимогами Інструкції № 1452/735 не передбачено, що особа, доставлена для проходження огляду на стан сп`яніння, має право вибирати, зразки якого біологічного середовища слід надати для дослідження. Відтак, такий вибір здійснює лікар, що проводить огляд. При цьому враховується, які саме зразки біологічного середовища можна дослідити у даному закладі охорони здоров`я, а також швидкість проведення дослідження.

Крім того, відповідно до вимог п. 13 розділу III зазначеної Інструкції № 1452/735 для дослідження біологічного середовища кров використовується лише у тих випадках, коли в особи неможливо взяти інші зразки біологічного середовища, наприклад, якщо водій внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.

З наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснили, що для проведення швидкого експрес-тесту на стан наркотичного сп`яніння необхідно здати сечу, на що він відразу не погодився. На що лікар повідомив ОСОБА_1 , що згідно процедури є 3 години здати сечу. ОСОБА_1 в приміщенні спеціалізованого медичного закладу в присутності працівників поліції перебував більше трьох годин, будь-яких дій, направлених на здачу сечі не вчиняв, а потім повідомив лікарю, що він відмовляється від подальшого проходження огляду, що і було зафіксовано лікарем в акті та висновку.

Будь-яких відомостей, що ОСОБА_1 за станом здоров`я не мав можливості більше трьох годин здати сечу матеріали справи не містять. На запитання лікаря, чи є у нього захворювання, які перешкоджають здати вказаний біоматеріал, ОСОБА_1 відмовив, що такі захворювання у нього відсутні.

При цьому, з відеозапису не вбачається будь-яких дій працівників поліції щодо провокування ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Отже, волевиявлення ОСОБА_1 на відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у передбаченому законом порядку було добровільним та усвідомленим.

Суд також не вбачає за доводами апеляційної скарги, що ОСОБА_1 було доставлено поза межами часового строку, оскільки на змістом відеозапису зафіксовано те, що ОСОБА_1 був доставлений до лікаря нарколога о 16:03 годин, після цього водій фактично відмовився від огляду 19:17 годин, а протокол був складений о 19:45 годин, тобто працівниками поліції було дотримано вимоги доставляння водія на огляд, відповідно законодавчо визначених вимог.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, в їх сукупності, обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п.2.5 ПДР України.

Дії, вчинені ОСОБА_1 , характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для його учасників.

Адміністративне стягнення, відносно ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, відношення до вчиненого.

Неправильного застосування норм матеріального прав або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, апеляційний суд вважає, що постанова районного суду, прийнята щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстав для скасування не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Габуєва Г.Ю. залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 337/3861/22