П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 936/32/23

Провадження № 3/936/35/2023

15 березня 2023 року смт.Воловець

Суддя Воловецького районного суду Закарпатської області - Павлюк С.С., з участю захисника Іщук В.І, розглянувши адміністративні матеріали відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, працюючого черговим переїзду ВП «Мукачівська дистанція колії» ПЧ14, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Як вбачається із адміністративних матеріалів, 01.01.2023 о 10:15 год. по вул. Карпатська, 165 в смт.Воловець Мукачівського району, гр. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Opel» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп?яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря КНП «Воловецька ЦЛ ВСР». Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «a» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 свою вину заперечив та пояснив, що в ніч на 01.01.2023 року вживав алкогольні напої, однак за ним приїхав його син ОСОБА_2 завезти додому. По дорозі додому їх підрізав інший автомобіль та змусив зупинитись, а в подальшому той водій викликав поліцію та на нього склали даний протокол. Протокол підписав не читаючи. Просить справу закрити, оскільки автомобілем не керував.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №044814 від 01.01.2023 та долучені до нього матеріали, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, об`єктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про вчинення адміністративного правопорушення серії ААБ №044814 від 01.01.2023, висновком медичного огляду від 01.01.2023 з якого вбачається, що направлений 01.01.2023 об 11 год 00 хв. інспектором поліції Фітас М. на огляд ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП стверджується відеозаписом з DVD-R диску, який долучений до матеріалів справи.

Поясненнями гр. ОСОБА_3 , котрий 01.01.2023 року близько 10:15 год. зупинив автомобіль марки «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Карпатська у смт.Воловець, який рухався із порушенням ПДР, а в подальшому водій мав ознаки алкогольного сп`яніння.

Також факт керування автомобілем водієм ОСОБА_1 стверджується постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №307617 від 01.01.2023 року, згідно якої водій ОСОБА_1 01.01.2023 року о 10:13 год. по вул. Карпатська 165 у смт.Воловець, керував автомобілем марки «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 та не мав при собі та не представив для перевірки посвідчення водія, а також не пред`явив поліс ОСЦПВ та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Даний штраф, як пояснив в суді гр. ОСОБА_1 , ним сплачено, а відтак постанова не оскаржена та набрала законної сили.

Свідок ОСОБА_2 у суді пояснив, що є сином гр. ОСОБА_1 , а тому 01.01.2023 року приїхав за татом забрати його додому. По дорозі за ними їхав автомобіль, який почав їх обганяти, порушуючи правила дорожнього руху, а потім змусив зупинитись. Після зупинки, той водій почав чіплятись до них, а тому щоб захистити батька, побіг за допомогою до своїх друзів. Коли вернувся на місце події, то ні батька вже не було, ні автомобіля. Разом з тим, описати автомобіль, який їх зупиняв, не зміг, зокрема не зміг назвати ні марки автомобіля, ні його кольору.

Інспектор Лакатош В.В. в суді пояснив, що поступив виклик від гр. ОСОБА_4 , котрий повідомив про те, що зупинив автомобіль, який їхав з порушенням ПДР, а водій перебував з ознаками алкогольного сп`яніння. Коли його екіпаж прибув на місце події, то було виявлено автомобіль «Опель» на узбіччі та гр. ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Гр. ОСОБА_4 вказав на ОСОБА_5 як водія.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, необхідно дослідити в суді відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції інспекторів, які причетні до складання протоколів про адміністративне правопорушення, а також відеозапис з відеореєстратора відповідної патрульної машини.

Пояснення свідка ОСОБА_2 критично оцінюю, оскільки останній є сином ОСОБА_1 , його пояснення є сумнівними, так як він не зміг описати автомобіль який їх зупинив, залишив свого батька на місці події самого, щоб побігти за допомогою, при цьому не скористався мобільним зв`язком щоб викликати правоохоронні органи.

Критично оцінюю також пояснення про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки такі спростовуються об`єктивними та переконливими доказами по справі.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду визначається Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008.

Згідно п.п.2,3 цього Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У суді інспектор Лакатош В.В. зазначив те, що в ВП №2 Мукачівського РУП ГУНП у Закарпатській області відсутні технічні засоби як «Драгер», а тому ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідчення в медичному закладі, на що останній погодився.

Відтак, з матеріалів справи вбачається, що поліцейським було дотримано норми вказаної Інструкції, були наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння та йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я відповідно до вимог законодавства, при цьому покликання захисника на відсутність показників технічних засобів на місці зупинки не заслуговують на увагу, оскільки обов`язковості такого тесту згаданою вище інструкцією не встановлено, а передбачає альтернативу проведення огляду.

Інші покликання захисника, на думку котрого мали місце порушення процедури освідчення, порядком складання адміністративного протоколу є незначними та не можуть становити перешкоди для встановлення всіх обставин події правопорушення.

При розгляді справи суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Приймаючи дане рішення, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що поліцейським було дотримано норми вказаної Інструкції, були наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння та йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я відповідно до вимог законодавства

Таким чином, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважаю доведеним факт порушення ОСОБА_1 як учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд враховує: характер вчиненого ним правопорушення, яке свідчать про підвищену небезпеку подібних проступків та осіб, що їх вчиняють, особу правопорушника, котрий працює, не розкаявся та не ставиться критичного до вчиненого ним адміністративного проступку, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю, слід обрати адміністративне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів. Застосоване судом до ОСОБА_1 адміністративне стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 23, 33,36, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суддя,

п о с та н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти стягнення у виді штрафу у розмірі тисячу неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) 00 коп. в дохід держави із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 грн.80 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови виготовлено 15.03.2023

Суддя: Павлюк С.С.