Єдиний унікальний номер 448/149/23
Провадження № 3/448/179/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2023 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Білоус Ю.Б. розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого у ФОП « ОСОБА_2 » (зі слів),

за частиною 1 статті 130 КУпАП,

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

про права передбачені ст.268 КУпАП, ст.10,63 Конституції України особі роз`яснено,

його захисник адвокат Борисенко В.В. (ордер серії ВС №1130032),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

в с т а н о в и в:

До Мостиського районного суду Львівської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 січня 2023 року головуючим суддею було призначено суддю Білоуса Ю.Б.

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

Із протоколу про вищевказане адміністративне правопорушення серії ААД №076320 від 18.01.2023 року, складеного інспектором взводу №1 роти №2 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП, відомо, що 17.01.2023 року о 22:34год., на 52 км+500м а/д «Львів-Шегині», водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», реєстр.номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що стверджується «Висновком за №15 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 18.01.2023 року.

Правова кваліфікація діяння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності:

Такі дії водія ОСОБА_1 автором протоколу кваліфіковано, як порушення вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена за частиною 1 статті 130 КУпАП.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, заперечив обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснив, що 17.01.2023 року близько 23 год. його зупинили працівники поліції, за порушення ПДР України, зокрема за те, що він керував транспортним засобом, не маючи дійсного страхового полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів. Під час перевірки документів його повідомили, що підозрюють його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», нащо він погодився. Надалі він пройшов огляд на вказаному приладі, результат якого показав 0.00 ‰. Проте працівники поліції з невідомих йому причин не взяли до уваги показники вказаного приладу, та через невеликий проміжок часу знову ж таки запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», котрий привезли інші працівники поліції. Він знову ж таки пройшов огляд на стан сп`яніння, однак вже на іншому приладі «Драгер», результат якого показав 0,64‰. З позитивними результатами приладу «Драгер» не погодився та наполіг на огляді у медичному закладі. У чергового лікаря медичної установи продував прилад «Алконт», однак результат такого йому ніхто не повідомив.

Через приблизно 20хв. знову ж таки продував у вказаний прилад для визначення стану сп`яніння. В подальшому черговий лікар ОСОБА_4 вказала, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Вважає тести, що були проведені абсурдними, оскільки технічним приладам не довіряє, так як вони завжди дають похибку, є неточними, такі кожного разу показували інший показник. Наполягав на тому, що не керував вказаного дня та часу транспортним засобом у алкогольному сп`янінні. Просив провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Борисенко В.В., в судовому засіданні надав усні заперечення на протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та клопотав про закриття провадження у справі, які обґрунтовані тим, що із зазначеним протоколом про адміністративне правопорушення та результатами огляду його підзахисний ОСОБА_5 , не згідний, тому що в день і час зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення алкоголю не вживав, а огляд проведено з порушенням вимог ст.266 КУпАП. Крім цього, під час огляду працівники поліції, всупереч умовам використання, наполягали продувати ОСОБА_6 в мундштук декілька разів підряд протягом однієї хвилини. Також на відеозаписі відсутні дані, які б підтверджували факт вручення ОСОБА_6 , направлення на огляд. Окрім цього, захисник посилається на те, що будь-яких інших належних та допустимих доказів керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, пояснень свідків, які могли б підтвердити факт керування особою, що притягується до адміністративної відповідальності в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не має. Крім того, протокол за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_7 , був складений не на місці події, а в іншому не визначеному місці. Тобто відеозапис містить докази грубого порушення процедури складення матеріалів адміністративної справи, огляду ОСОБА_7 , на стан алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим в діях його підзахисного на його переконання відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому з огляду на наведене ним вище, провадження по даній справі просить закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні письмові докази:

На підтвердження обставин викладених у протоколі та гіпотетичної винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, автором протоколу інспектором поліції Суряком Ю.І., надав такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №076320 від 18.01.2023 року, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зміст якого викладено вище;

- роздруківка алкотестера «Драгер 6820» (результат огляду - 0,64 ‰);

- акт на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що огляд проведений гр. ОСОБА_1 за допомогою приладу «Драгер 6820»;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого відомо, що гр. ОСОБА_6 запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння у КНП «Мостиська міська лікарня» Мостиської міської ради;

- висновок за №15 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.01.2023 року, з якого вбачається, що гр. ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

- рапорт інспектора поліції УПП у Львівській області ДПП Суряка Ю., з якого відомо, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №076320 від 18.01.2023 року ним було допущено помилку у графі часу скоєння адміністративного правопорушення, зокрема зазначено час скоєння «22:46 год.» замість вірного «22:34 год.»;

- копія постанови від 17.01.2023 серії ЕАР № 6423137 про накладення на ОСОБА_7 стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП;

- CD диски про обставини, котрі мали місце 17.01.2023 року о 22:34год., на 52 км+500м а/д «Львів-Шегині» за участю водія

ОСОБА_1 . Застосоване судом законодавство, оцінка суду щодо фактичних обставин справи та висновки суду на підставі наданої оцінки:

Суддя, заслухавши думку усіх учасників даного процесу, а саме: особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 , його захисника-адвоката Борисенка В., свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , дослідивши в сукупності з протоколом про адміністративне правопорушення також матеріали справи, приходить до переконання щодо наступного.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості, передбаченого статтею 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У відповідності до статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно статті 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку.

В статті 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог частини 1 статті 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне в об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення - це комплексне джерело доказової інформації. Однак він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №076320 вбачається, що водій ОСОБА_6 , 17.01.2023 року о 22:34год., на 52 км+500м а/д «Львів-Шегині», керував транспортним засобом автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», реєстр.номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

За змістом частини 1 статті 130 КУпАП, відповідальність особи наступає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є факт керування транспортним засобом особою, перебуваючи при цьому у стані сп`яніння або відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, законність запропонованого їй порядку огляду, тощо.

Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, проводиться у відповідності до КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений статтею 266 КУпАП, за положеннями частин 2, 3, 5 якої передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 11.11.2015 року за №1413/27858 (надалі Інструкція) визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду (п.1). Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (п.2). Згідно п.3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Пунктами 6 Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Розділ ІІ чітко визначає процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів. Відповідно до пунктів 2-6,7,10,11 Інструкції цього розділу огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.

Згідно п.5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103 результати огляду, проведеного уповноваженою особою територіального, у тому числі міжрегіонального органу патрульної служби, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою територіального, у тому числі міжрегіонального органу патрульної служби, для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналізуючи зазначені положення Кодексу у взаємозв`язку між собою, а також з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп`яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в даних випадках (Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року; Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року), можна прийти до висновку, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, повинен проводитися співробітниками поліції у певній послідовності, що встановлена в Законі, та з внесенням відповідних даних. Вказані норми закону мають імперативний характер, а тому, порушення зазначеного порядку, зокрема, послідовності його проведення або не проведення у точній відповідності з законом, тягне за собою недійсність результатів такого огляду.

Як було зазначено вище, водієві ОСОБА_6 , інкримінується автором протоколу, те що такий 17.01.32023 року на а/д «Львів-Шегині», зокрема на 52км+500м, керував транспортним засобом автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», реєстр.номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_5 , категорично заперечував факт керування зазначеного вище дня та часу транспортним засобом автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

За клопотанням захисника-адвоката Борисенка В.В., з метою повного і об`єктивного з`ясування обставин даної справи, судом двічі викликався поліцейський Суряк Ю.І., як особа, якою складено протокол про адміністративне правопорушення щодо обставин вчинення ОСОБА_9 , зазначеного правопорушення, однак такий, будучи належним чином повідомленим, в судові засідання не з`являвся на не скеровував на адресу суду будь-яких інших доказів.

Також за клопотанням захисника-адвоката Борисенка В.В., в судове засідання викликались свідки ОСОБА_8 , і ОСОБА_4 ..

Допитана у судовому засіданні в якості свідка лікар ОСОБА_4 , попереджена про кримінальну відповідальність за ст.384 і 385 КК України, пояснила, що працює лікарем в КНП «Мостиська міська лікарня» та неодноразово проводила огляд осіб на стан сп`яніння. 17.01.2023р. у нічний час перебувала на чергуванні в КНП «Мостиська міська лікарня», куди поліцейські привезли на огляд на стан сп`яніння ОСОБА_7 , якого вона (свідок) особисто не знає та бачила вперше. При цьому, ОСОБА_5 не відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння в КНП «Мостиська міська лікарня», а проходив такий. Спочатку дала особі продути прилад «Алконт», який показав результат 2,00‰, а через 20 хв. той же таки прилад показав у гр. ОСОБА_7 , результат 1,64‰. Між періодом продуття у прилад «Алконт» провела візуальний огляд вказаної особи на стан сп`яніння. На підставі проведеного огляду нею було встановлено, що у гр. ОСОБА_7 , наявні ознаки алкогольного сп`яніння, про що було складено відповідний висновок.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 , попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384 і 385 КК України, пояснив, що перебуває із ОСОБА_9 у дружніх відносинах. 17.01.2023 року близько 21.30 год. він зустрівся із ОСОБА_9 у м.Судова Вишня, Яворівського району Львівської області. Надалі вони транспортним засобом, за кермом якого перебував ОСОБА_5 , поїхали в сторону м.Мостиська Львівської області. У населеному пункті Берегове Яворівського району Львівської області їх зупинили працівники поліції за нібито порушення ОСОБА_9 правил дорожнього руху, зокрема відсутності дійсного страхового полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів. При перевірці документів працівники поліції запідозрили ОСОБА_7 , про те, що такий має ознаки алкогольного сп`яніння. Надалі такі запропонували його другу за допомогою алкотестеру «Драгер» пройти огляд на стан сп`яніння, на що той погодився. При проходженні огляду за допомогою вищевказаного приладу результат показав 0.00‰. Однак, працівники поліції не погоджувались з таким результатом, а тому викликали інший екіпаж поліції, котрий привіз вже інший прилад «Драгер». Який надалі результат огляду був у його друга йому не відомо, оскільки він повинен був доставити транспортний засіб, котрим керував ОСОБА_5 , до такого додому, так як працівники поліції заборонили керувати останньому автомобілем, оскільки такий перебуває у нетверезому стані. На питання головуючого, чи вказаного вище дня ОСОБА_5 , вживав спиртні, і чи з порожнини рота такого було чути алкоголь, то він однозначно ствердив, що вказаного дня ОСОБА_5 , був тверезий, і жодних ознак сп`яніння у такого він не помічав.

Судом переглянуто та досліджено відеозаписи щодо подій, які містяться в матеріалах справи, з яких вбачається наступне: 17.01.2023р. близько 22:15год. поліцейські їдуть на службовому автомобілі а/д «Львів-Шегині» в сторону населеного пункту Мостиська Яворівського району Львівської області; перед ними рухається транспортний засіб - автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», реєстр.номер НОМЕР_1 ; поліцейські зупиняють вказаний транспортний засіб, оскільки при перевірці номерних знаків виявляють, що відсутній дійсний поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів; поліцейські підходять до водія вказаного транспортного засобу, який на їх вимогу пред`являє документи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу); на запитання поліцейських чи такий вживав алкогольні напої, ОСОБА_5 , відповів, що таких не вживав; поліцейський говорить, що на його думку від ОСОБА_7 , чути запах алкоголю та пропонує йому продути прилад «Драгер»; водій ОСОБА_5 на вимогу поліцейського погодився пройти освідування на місці зупинки шляхом продуття приладу «Драгер»; водій ОСОБА_5 продув у прилад, який показав результат 0,00‰; надалі водій ОСОБА_5 ще декілька разів продував у прилад, який не зміг зафіксувати факту його перебування у стані алкогольного сп`яніння; працівники поліції не погодилися з показником приладу, оскільки вважали, що ОСОБА_5 має ознаки сп`яніння, а тому викликали інший екіпаж поліції, щоб ті привезли свій прилад «Драгер»; через декілька хвилин прибув інший екіпаж поліції з приладом «Драгер»; водій ОСОБА_5 знову ж таки продув у вказаний прилад, результат якого показав 0,64 ‰; ОСОБА_5 , не погодився з результатом огляду в зв`язку з чим був доставлений працівниками поліції до медичного закладу в КНП «Мостиська міська лікарня», пройшов огляд, результат 2.00‰, з яким останній не погодився та пояснював, що спиртні напої не вживав, після чого був оглянутий лікарем; водій ОСОБА_5 був не згоден з результатами огляду, про що повідомив працівників поліції; працівники поліції роз`яснили ОСОБА_6 його права та обов`язки відповідно до ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП і повідомили, що відносно нього буде складено протокол про правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП., що і надалі зробили.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016року) Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Разом з тим, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що причина зупинки водія ОСОБА_7 та надалі його освідування на стан алкогольного сп`яніння було проведено з порушенням вимог законодавства.

Щодо зупинки працівниками поліції водія ОСОБА_7 , через те, що такий керував транспортним засобом, не маючи дійсного страхового полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, то з даного приводу слід зазначити наступне.

Законом встановлений вичерпний перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Основний серед них це порушення ПДР.

Пунктом 2 частини 1 статті 32 Закону України «Про національну поліцію» вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у статті 35 Закону України «Про національну поліцію». Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Так, пунктами 1, 3 частини 1 вказаної статті визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема у разі, якщо водій порушив ПДР України, тощо.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинки транспортного засобу, з детальним описом підстав зупинки, визначеної у цій статті.

Водночас відповідно до пункту 21.2 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформлені матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та безпосередньо при оформлення дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі страхового полісу, є неправомірними.

Щодо оглянутих в судовому засіданні відеозаписів то з таких убачається, що водію ОСОБА_6 дійсно було запропоновано пройти процедуру виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального засобу. Разом з тим, таку процедуру водій пройшов декілька разів, при цьому, прилад перший раз не показав позитивний результат. Не зважаючи на це, співробітник поліції негативний результат приладу ніяк не фіксував, роздруковані на папері негативні показники до протоколу не долучив, викликав інший патруль із приладом та повідомив, що необхідно пройти процедуру ще раз, після чого вже було отримано позитивний результат.

Суд при цьому звертає увагу, що зазначеною вище інструкцією не передбачено проходження процедури освідчення на стан сп`яніння кілька разів. Різні результати продуття приладу свідчить про некоректну роботу газоаналізатору та породжують обґрунтовані сумніви в достовірності результатів, у зв`язку з чим приходить до висновку, що за зазначених обставин, результати продуття газоаналізатора, отримані всупереч Інструкції, а декілька процедур його продуття, є недопустим доказом, оскільки отримані з істотним порушенням процедури проходження огляду.

Більше того, з наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що під час спілкування з поліцейськими, водій ОСОБА_5 поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, висловлював свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці.

Також переглядом відеозапису встановлено, що поліцейським під час зупинки транспортного засобу, не було названо водію жодної із ознак алкогольного сп`яніння. З відеозапису чітко видно, що у ОСОБА_7 відсутнє тремтіння пальців рук, поведінка адекватна, мова зрозуміла та чітка, рухи тіла теж нормальні.

Щодо проходження огляду на стан сп`яніння водієм ОСОБА_9 , в медичному закладі, зокрема у КНП «Мостиська міська лікарня», то слід зазначити що.

Із відео матеріалів, які долучені до справи та що було оглянуте в судовому засідання вбачається наступне. 17.01.2023 року близько 00:00 год., працівники поліції доставили водія ОСОБА_7 для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння до медичного закладу. Черговим лікарем була акушер-гінеколог, як в судовому засіданні стало відомо ОСОБА_10 . Надалі така в присутності працівників поліції пред`явила прилад «Алконт» із сертифікатом і запропонувала ОСОБА_6 пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився, пройшов огляд, результат якого - 2.00‰, з яким такий ( ОСОБА_5 ) не погодився та пояснював, що спиртні напої не вживав, після чого був оглянутий лікарем.

Однак, після перегляду відео, захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокатом Борисенком В.В., зверталася увага суду на наступне. На відео із боді камер працівників поліції в медичному закладі КНП «Мостиська міська лікарня» не видно показників приладу «Алконт» за результатами проведеного огляду водія ОСОБА_7 , хоча такий двічі продував у вказаний прилад. Окрім цього, як водій ОСОБА_5 , так і свідок ОСОБА_11 , черговий лікар в судовому засіданні зазначали, що ОСОБА_5 , двічі, з інтервалом у 20хв. продував у прилад «Алконт», проте на відео видно лише, коли ОСОБА_5 , вперше продув у прилад, і черговий лікар вказала йому і працівникам поліції, що такий показав результат 2.00 ‰.

Окрім цього, не дивлячись на різні результати показань приладу лікар ОСОБА_11 , не проводила лабораторні дослідження для встановлення факту наявності алкоголю в зразках біологічного середовища ОСОБА_7 та не пропонувала останньому надати такі зразки.

Таким чином, події, що відображені на відеозаписі, повністю відповідають поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_12 ..

Щодо висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.01.2023 року то з такого відомо, що огляд водія ОСОБА_7 на стан спяніння проводила лікар акушер-гінеколог ОСОБА_10 .

Згідно п.п. 3, 5, 16, 20, 21 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року визначено, що: Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Разом з тим, допитана в судовому засіданні в якості свідка лікар ОСОБА_11 , зазначила, що не проходила жодних курсів тематичного удосконалення, необхідних для проведення таких обстежень, зокрема обстежень на алкогольне чи наркотичне сп`яніння, що на переконання суду тягне за собою недійсність такого огляду та складеного на основі нього висновку №15 від 18.01.2023 року.

Таким чином, суд приходить до переконання, що процедура виявлення в ОСОБА_7 ознак алкогольного сп`яніння, а також фактичне встановлення такого стану, була проведена у повній відповідності до вимог чинного законодавства України.

При цьому, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За наведеного, сам по собі складений щодо ОСОБА_7 протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певних діянь, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

В постанові КАС ВС від 08.07.2020 року (справа № 463/1352/16-а) вказано, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведення невинуватості цієї особи.

Із врахуванням положень і тлумачень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статтею 130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Суддею враховано те, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зважаючи на викладене та враховуючи позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі "Карелін проти Російської Федерації", суддя приходить до висновку, що протокол не може бути самостійним та достатнім доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що при розгляді справи, доказів, що стверджують факт скоєння ОСОБА_9 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП не було встановлено, суддя переконаний, що необхідно закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведених вище мотивів та підстав.

V. Вирішення долі Судових витрат по даній справі:

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм статей 284 та 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору з ОСОБА_12 .

Керуючись статтями 1,7, 9, 247, 251, 266, 276, 284 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП, - закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучене посвідчення водія повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Суддя Юрій БІЛОУС