Категорія: ч.1 ст.173-2 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 Татарин В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Татарин Вікторії Миколаївни в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчитель Луцького ліцею №25, мешканки АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.02.2023 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 01.12.2022 року близько 18.40 години у АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно доньки, а саме вчинила моральний тиск та принижувала честь та гідність, що кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Крім того, ОСОБА_1 01.12.2022 року близько 18.40 години у АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно сина, що виразилось у моральному тиску на останнього, словесних образах, провокуванні конфліктної ситуації, що кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Також, ОСОБА_1 01.12.2022 року близько 18.40 години у АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно доньки, в присутності малолітньої доньки, чим вчинила відносно останньої домашнє насильство, що кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Крім того, ОСОБА_1 01.12.2022 року близько 18.40 години у АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого малолітнього сина, а саме спровокувала конфлікт, що супроводжувався криками, у присутності останнього, чим завдана йому душевних хвилювань, що кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КпАП України (а.с.62-63).

Не погоджуючись із постановою судді захисник Татарин В.М. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу в якій вважає оскаржувану постанову суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам і доказам та процесуальним порушенням.

Вказує на те, що постанова судді від 15.02.2023 року ґрунтується на припущеннях, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, які складені без належних та допустимих доказів, а сама подія 01.12.2023 року, що склалася в описуваних протоколах, не знайшла свого підтвердження за результатами допиту свідків, що є черговим підтвердженням економічного насилля щодо ОСОБА_1 у формі позбавлення її житла.

Просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, за відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення (а.с.71-75).

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч.7 ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КпАП України, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Частиною першою статті 173-2 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тощо.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до положень ст.1 Закону України № 2229-VIII від 07.12.2017 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який набрав чинності із 07.01.2018 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Системний аналіз національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Так, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, її вина підтверджується матеріалами справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №038126 від 01.12.2022 року (а.с.1);

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №038127 від 01.12.2022 року (а.с.2);

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №038128 від 01.12.2022 року (а.с.3);

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №038129 від 01.12.2022 року (а.с.4);

-копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №219463 від 21.12.2022 року (а.с.5);

-копією постанови ГАБІ №165605 від 01.12.2022 року (а.с.6);

-копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №038125 від 01.12.2022 року щодо ОСОБА_1 за ст.183 КпАП України (а.с.7);

-рапортом інспектора - чергового Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 01.12.2022 року (а.с.8-9, 11);

-заявою ОСОБА_2 від 01.12.2022 року (а.с.12);

-письмовими пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (а.с.13, 14, 15, 16);

-заявою ОСОБА_1 від 01.12.2022 року (а.с.17);

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 01.12.2022 року (а.с.18);

-формою оцінки ризиків домашнього насильства (а.с.19, 21, 22, 23);

-копією медичної довідки №4933 від 01.12.2022 року (а.с.36);

-характеристикою вчителя ОСОБА_1 (а.с.37);

-копією постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2022 року у справі №161/15704/22 (а.с.45-46);

-копією витягу з Державного реєстру речових прав (а.с.47);

-копією витягу з реєстру досудових розслідувань (а.с.48);

-відео з телефону ОСОБА_1 щодо події 01.12.2022 року (а.с.52);

-копією відповіді з Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 14.12.2022 року (а.с.53);

-відео з боді-камер поліцейських щодо події 01.12.2022 року (а.с.54).

В судовому засіданні в суді першої інстанції був допитаний потерпілий ОСОБА_3 який пояснив, що 01.12.2022 року прийшла його мама ОСОБА_1 , зайшла до нього в кімнату, хотіла взяти зошити, ігноруючи його, вона почала заважати йому проводити навчання, далі почала його знімати на телефон, кричати, ображати усіх, голосно нецензурно лаятись. Ініціатором конфлікту була саме ОСОБА_1 .

Крім того в судовому засіданні суду першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_4 , який пояснив, що 01.12.2022 року його колишня дружина ОСОБА_1 прийшовши до них додому, зайшла в кімнату до сина ОСОБА_5 та спровокувала з ним сварку в присутності дітей голосно, нецензурно лаялась, ображала усіх. Ні він, ні діти з нею не сварилися.

Під час розгляду справи апеляційним судом потерпіла ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтвердили події 01.12.2022 року, які відображені в протоколах про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Позиція апелянта, яку вона висловила в апеляційній скарзі щодо невизнання вини ОСОБА_1 , розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника, дослідивши обставини, які зазначені в апеляційній скарзі, та на переконання апелянта слугують підставами для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження.

Тому місцевий суд прийшов до обґрунтованого переконання, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно своїх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Також слід зазначити, що суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки, наслідки вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та прийшов до вірного висновку про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Вказана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

З огляду на наведене, керуючись ст.294 КпАП України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Татарин Вікторії Миколаївни в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.В. Гапончук