Справа № 541/329/23
Номер провадження3/541/181/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Шатілова Л.Г., розглянувши матеріали, які надійшли з Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої в АДРЕСА_1 , місце роботи не встановлено, РНОКПП не встановлено,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №346542 від 07.01.2023, ОСОБА_1 , 07.01.2023 о 00 год. 58 хв. в м.Миргород по вул.Гоголя, 81 керувала транспортним засобом HYUNDAI SONATA д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння про що свідчить Висновок №3 від 07.01.2023 року складений о 01 год. 30 хв., результат огляду- перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Висновок Миргородської ЛІЛ. Транспортний засіб залишено на місці без порушень, водія відсторонено від керування. Водій ОСОБА_1 порушили п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 адвокат Павленко О.А. в судове засідання не з`явився, до суду подав клопотання про закриття провадження по справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП. В своїх письмових запереченнях зазначив, що з дослідженого у наданому в судове засіданні відеозапису встановлено, що відеозйомка проводилася з порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену наказом МВС України 18.12.2018 №1026. А саме не проводилася безперервна відеофіксація обставин вчинення, фіксування виявлення адміністративного правопорушення не проводилась (камера №38 долучено 10 файлів з нумерацією від 0037 по 0052, відсутні файли 0041, 0044, 0047, 0048, 0049, 0050, камера №80 долучено 8 файлів з нумерацією від 0023 по 0031, відсутній файл 0026).

Крім того, зазначив, що відео файли є недопустимими доказами, оскільки не засвідчені електронним підписом в порушення ст.ст. 72, 74, 99 КАС та ЗУ «Про електронний цифровий підпис».

Також вказав на порушення ст.266 КУпАП, а саме процедури проходження на стан алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 не відмовлялася на місці зупинки транспортного засобу пройти огляд за допомогою спеціального приладу, тому що їй ніхто не пропонував це зробити.

Після ознайомлення з протоколом перед його підписанням, ОСОБА_1 його сфотографувала, і після ознайомлення зі справою в суді було виявлено допис в протоколі, а саме фраза «ТЗ залишено на місці без порушень, водія відсторонено від керування», також ця фраза не зафіксована на відео при зачитуванні протоколу поліцейським, що свідчить про порушення норм глави 19 КУпАП.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази що при складанні адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 були б роз`яснені її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, у тому числі право на адвокатську допомогу, що є її порушенням конституційних прав на захист. Також у протоколі в графі «Свідки чи потерпілі» відсутні, хоча на відеозапису чітко є свідки.

Крім того, вказав, що у ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучалось, тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобам не видавався, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення в розумінні КУпАП та Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення.

Також вважав, що висновок щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, що міститься в матеріалах справи, носить формальний характер, оскільки з нього вбачається, що ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп`яніння, без зазначення конкретизації, яким чином проводився огляд, а також наявність ‰ проміле алкоголю. Вказав на те, що рапорт, долучений до матеріалів справи, згідно висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час розгляду справи №524/5741/16-а, не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Вважав, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі просив закрити.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.ч.1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

Відповідно до п.п. 6,7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 11.11.2015 року за №1413/27858 (далі - Інструкція №1452/735) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Відповідно п. 1 розділу I до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за № 28/32999 ця Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів. Ця Інструкція не поширюється на здійснення працівниками поліції фото- і кінозйомки, відеозапису процесуальних дій відповідно до вимог статті 107 Кримінального процесуального кодексу України, негласних слідчих (розшукових) дій, оперативно-розшукових заходів, застосування в системі фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року № 833 «Про функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі».

Відповідно до п. 4 та п. 5 Розділу ІІ вищевказаної Інструкції під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Розділу ІІІ вищевказаної Інструкції відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Тобто, відеозйомка з використанням портативних відеореєстраторів та відеореєстраторів працівниками поліції ведеться безперервно.

Так приєднані до матеріалів справи оптичні носії з відеозаписами на яких зафіксовані обставини події 07.01.2023 року не містять роз`яснення прав та порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також складання протоколу про адміністративне правопорушення (зафіксовано момент, коли працівник поліції його дописував), тобто відеозапис не вівся з моменту початку виконання службових обов`язків до їх завершення, а тому з них неможливо достовірно встановити чи були дотримані поліцейськими вимоги ст. 266 КУпАП, відтак відеозаписи не відповідають вимогам Інструкції.

Крім того зміст протоколу про адміністративне правопорушення, не містить ознак алкогольного сп`яніння які були виявлені у водія після його зупинки працівниками поліції.

Суд критично оцінює рапорт працівника яким підтверджується обставини вчинення правопорушення, оскільки він не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що відповідає позиції висловленій Верховним Судом у справі №524/5741/16-а .

Разом із тим, суд наголошує, що хоча п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини зобов`язує суди аргументувати прийняті ними рішення, це не можна розуміти як вимогу надавати вичерпну відповідь на кожне питання, підняте стороною під час судового розгляду справи (п.61 рішення ЄСПЛ «Ван де Хурк проти Нідерландів» від 19.04.1994 року).

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що працівниками Національної поліції не було надано суду доказів належного встановлення обставин події.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти росії» (20 вересня 2016 року, заява № 926/08), зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст. ст.251 КУпАП).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що справу відносно ОСОБА_1 необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При цьому суд зазначає, що Законом України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись статтями 7, 8, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду Л. Г. Шатілова