Єдиний унікальний номер 205/5545/23
Номер провадження3/205/2836/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 вересня 2023 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Таус М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка притягується до відповідальності за ч. 2 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 355147 від 13.05.2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 , 13 травня 2023 року о 21 год. 40 хв в м. Дніпро вул.Г.Волівача, 9 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, відмовилась, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор. Від керування транспортними засобами відсторонена.

ОСОБА_1 у призначене судове засідання не з?явилася, про розгляд справи повідомлена, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслала.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, та максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Зокрема, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (пункт 69).

У рішенні від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41).

Передбачене ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені Законом для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи за суттю у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 355147 від 13.05.2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 , зазначено, що остання від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, відмовилась, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор.

Натомість, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, крім протоколу серії ААД № 355147 від 13.05.2023 року, долучені рапорт т.в.о. командира роти №4 батальйону №4 УПП у Дніпропетровській області, результат тесту на приладі Драгер від 13.05.2023 року №521, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, картка обліку адміністративного правопорушення.

Із матеріалів справи та відеозапису нагрудних відеокамер спостереження, вбачається, як за пропозицією поліцейського, ОСОБА_1 проходить огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального приладу DRAGER, результат склав 0,35 ‰. Тобто, на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 пройшла на місці зупинки транспортного засобу огляд на стан сп`яніння, проходження якого відбувалось на спеціальному технічному приладі Драгер із зафіксованим результатом.

Під час подальшого спілкування з поліцейськими, ОСОБА_1 повідомила, що не погоджується з результатом та згодна пройти подальший огляд в медичному закладі, зазначила, що їй треба зачекати водія, який забере її автомобіль. Таку відповідь поліцейський сприйняв як відмову від проходження подальшого огляду та, враховуючи зазначені обставини скоєного правопорушення, працівниками поліції було встановлено порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП. Окрім того, з відеозаписів вбачається, що при ознайомленні ОСОБА_1 працівником поліції з протоколом про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП за порушення нею п.2.5 ПДР України, ОСОБА_1 повторно повідомила про те, що вона не відмовляється від проходження огляду у медичному закладі.

Суд вважає невірною таку кваліфікацію дій працівниками поліції скоєного правопорушення.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає як у разі керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так і при відмові водія від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння, тобто за два різних склади адміністративного правопорушення.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.9 "а" вказаних Правил водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку, з матеріалів справи вбачається, що на вимогу працівників поліції водій ОСОБА_1 пройшла огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу шляхом продуття приладу «Драгер», про що мається роздруківка з алкотестеру DRAGER 7510, з позитивним результатом 0,35 ‰.

Таким чином, встановивши факт перебування водія в стані алкогольного сп`яніння працівники поліції мали б скласти протокол про адміністративне правопорушення з зазначенням п. 2.9 «а» ПДР - керування транспортним засобом в стані сп`яніння.

Між тим, останніми було складено протокол за порушення п. 2.5 ПДР, а саме відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Зважаючи на проходження огляду на стан сп`яніння, долучення до матеріалів справи роздруківки з алкотестеру Драгер з результатом проходження 0,35 ‰, зазначення вказаного результату в акті огляду на стан сп`яніння, дії ОСОБА_1 мали бути кваліфіковані за п. 2.9 «а» ПДР, а не за п. 2.5 ПДР, як вказано у протоколі, оскільки водій фактично пройшов огляд на стан сп`яніння, який виявив факт перебування водія в стані алкогольного сп`яніння.

Норми КУпАП не передбачають повноважень суду для перекваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та розгляду правопорушення, яке їй не інкримінується.

Отже, виходячи з того, що дії ОСОБА_1 , повинні кваліфікуватись за п. 2.9 «а» ПДР України, суд не може перекваліфікувати її дії і визнати її винною за порушення п. 2.5 ПДР України.

Наведене свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення у вигляді відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що є правовою підставою для закриття провадження по справі.

За таких обставин, беручи до уваги, надані до протоколу матеріали, вважаю, що суд, керуючись ст.62 Конституції України, має всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП тлумачити на її користь.

Відповідно до частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.М. Таус