17.03.2023 Справа № 756/3061/23
Унікальний № 756/3061/23
Провадження № 3/756/2136/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 березня 2023 рокусуддя Оболонського районного суду м. Києва Белоконна І.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції МВС України в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 465727, водій ОСОБА_1 12 лютого 2023 року о 12 годині 15 хвилин у м. Києві по вул. Богатирська, 26-А керував т/з «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря - нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 та його захисник у судовому засіданні просили закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу та події правопорушення. Пояснили, що протокол відносно ОСОБА_1 складено неправомірно за правопорушення, яке він не вчиняв, оскільки у стані наркотичного сп`яніння він не перебував, однак працівник поліції ОСОБА_2 шляхом тиску спровокувала його до вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. До того ж, після складення протоколу ОСОБА_1 добровільно поїхав до КМНКЛ «Соціотерапія», де підтвердили, що він не перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

При чому ЄСПЛ у справі «AllenetdeRibemont v. France» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчинення адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення.

Відповідно до цієї норми огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

До протоколу серії ААД № 465727 додано відеозапис правопорушення, з якого вбачається, що висунувши вимогу ОСОБА_1 про проходження огляду на стан сп`яніння інспектор поліції Тетяна Кулинич зазначила, що ОСОБА_1 може відмовитись від проходження огляду, і так буде краще, оскільки якщо його доставлять до лікарні, на нього точно буде складено протокол, і це займе дуже багато часу, а якщо відмовиться, то шанси, що в суді закриють провадження «50 на 50». Інспектор поліції Тетяна Кулинич в ході спілкування поводила себе зухвало, постійно системно тиснула на ОСОБА_1 та схиляла до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, запевняючи, що протокол буде складено у будь-якому випадку. До того ж декілька разів повторила, що будь-яких ознак сп`яніння у ОСОБА_1 немає, однак наркотична речовина зберігається в організмі від 15 до 30 днів. На думку суду, така поведінка представника правоохоронних органів є недопустимою.

Вищевикладені обставини свідчать про провокацію з боку працівника патрульної поліції до вчинення адміністративного правопорушення, і метою його подальшого викриття.

До того ж, в протоколі інспектор зазначила, що ОСОБА_1 12 лютого 2023 року о 12 годині 15 хвилин у м. Києві по вул. Богатирська, 26-А керував т/з «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, у той же час, як зазначено вище на відео, поліцейська Тетяна Кулинич декілька разів повторила, що будь-яких ознак сп`яніння у ОСОБА_1 немає.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення.

Таким чином, Законом України «Про Національну поліцію» покладено обов`язки на працівника поліції саме попереджати та запобігати вчиненню адміністративних правопорушень, а не підбурювати осіб до вчинення адміністративних правопорушень, видаючи такі дії за законні права громадян, з метою їх подальшого викриття та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив: «55. Підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений (див. зазначене рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», п. 38; з метою протиставлення див. ухвалу від 7 вересня 2008 р. щодо неприйнятності справи «Юрофінаком» проти Франції», № 58753/00). 56. Постановляючи зазначене рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» (п. 38), Суд дійшов висновку, що працівники поліції не обмежилися «пасивним розслідуванням протиправної діяльності п. Тейксейра де ОСОБА_3 , а вплинули на нього, підбуривши до вчинення злочину». Він установив, що їхні дії вийшли за межі функцій негласних агентів, оскільки вони спровокували злочин і не було підстав вважати, що його було б вчинено без їхнього втручання (п. 39)».

Вищевикладені рішення Європейського суду з прав людини свідчать про недопустимість підбурювання з боку поліції з метою подальшого викриття порушника та порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відсутність ознак сп`яніння у ОСОБА_1 підтверджується Актом огляду КНП КНМКЛ «Соціотерапія» від 12.02.2023 та Висновком № 000842 від 15.02.2023, згідно якого у ОСОБА_1 12.02.2023 о 14 год. 50 хв. ознак сп`яніння не виявлено.

Таким чином, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки винність останнього у судовому засіданні не доведена належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, ч. 1 ст. 130, 245, 251, 256, 266 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя - І.В. Белоконна