ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/636/23
Провадження № 3/210/477/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

"15" лютого 2023 р.

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Скотар Р.Є., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП.

Згідно протоколу серії ГП № 311639, 23 січня 2023 року о 09 год. 40 хв. в АДРЕСА_2 громадянка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 не виконувала законне неодноразове розпорядження (вимогу) згідно п.2,5,6 ст.32 ЗУпНП поліцейських про пред`явлення документів, які посвідчують особу, а саме відмовилась виконувати дану вимогу. Правопорушення зафіксовано на відео реєстратори №475102, 475085, 475833,475831. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

До судового засідання 15.02.2023 року адвокат Платошин О.М., діючий в інтересах ОСОБА_1 надав клопотання про закриття матеріалів справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В поданому клопотанні ОСОБА_2 зазначає, що як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , фізично не мала при собі документів, які могли б посвідчити її особу та виконати «законне неодноразове розпорядження (вимогу)» працівників Національної поліції, а у інший спосіб їй не було запропоновано. Крім того, відповідно до рапорту інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта поліції Гончара В.В. «о 10 годин 50 хвилин особа назвалася гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та пред`явила Є Документ в додатку «Дія», тобто добровільно засвідчила свою особу, та до даного часу не була повідомлена про можливість надання працівникам Національної поліції Є Документ в додатку «Дія».

Так, згідно протоколу ГП №294306 від 23.01.2023 року, о 09 годин 00 хвилин в Дніпропетровській області м. Кривий Ріг Металургійний район вул. Соборності, 29п, біля магазину «Квіти» громадянка ОСОБА_1 здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами без відповідних дозвільних документів та без наявних акцизних марок акцизного збору. Тобто, особу ОСОБА_1 , було встановлено за 40 хвилин до даного протоколу, що в свою чергу вказує на безпідставність та упередженість відносно останньої.

Крім того, в протоколі ГП №311639 від 23.01.2023 року зазначено «Правопорушення зафіксовано на відеореєстратори №475102, 475085, 475833, 475831», однак жодних відео файлів, які б вказували на адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не долучено.

Окрім того, відносно ОСОБА_1 , було складено протокол АЗ №106926 про адміністративне затримання від 23.01.2023 року за статтею 261 КУпАП.

Відповідно до ст. 29 Конституції України про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого. Так, даних відомостей у протоколі АЗ №106926 про адміністративне затримання від 23.01.2023 року, не міститься. Також, згідно п. 2 ст. 261 КУпАП про місце перебування особи, затриманої за вчинення адміністративного правопорушення, негайно повідомляються її родичі, а на її прохання також власник відповідного підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Дані відомості в у протоколі АЗ №106926 про адміністративне затримання від 23.01.2023 року відсутні.

Відповідно до п. 3 ст. 9 розділ 3 Наказу МВС України «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» № 1376 від 06.11.2015 року за неможливості поінформувати родичів та в разі відмови затриманої особи надати інформацію для їх повідомлення про це робиться відповідний запис затриманою особою та посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне затримання, із зазначенням поважних причин. Зазначені відомості в протоколі АЗ №106926 про адміністративне затримання від 23.01.2023 року відсутні.

В зазначеному протоколі ГП №311639 від 23.01.2023 року та АЗ №106926 про адміністративне затримання від 23.01.2023 року відсутня відомості щодо понятих та свідків, які були присутні при складанні протоколів та їх пояснення.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалах відсутні відомості, які давали б підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинила саме невиконання законної вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, в протоколі не зазначено, яку законну вимогу працівник поліції висунув до ОСОБА_1 .

Протокол ГП №311639 від 23.01.2023 року складено за ст. 185 КУпАП, проте об`єктивна сторона не розкрита, не зазначено ознаки цього правопорушення, не надано доказів. В матеріалах справи відсутні письмові докази, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке виразилося у невиконанні законного неодноразового розпорядження (вимоги) поліцейського.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_2 просить суд адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП ОСОБА_1 - закрити.

Дослідивши адміністративний матеріал суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 185 передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 р. «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» відповідальність за ст. 185 КУпАП настає лише за дії, вчинені винним у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 р. «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» наголошено, що при розгляді справ про правопорушення, передбачені ст. ст. 185 і 187 КУпАП, судді зобов`язані перевіряти правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення, наявність пояснень особи, яка притягається до відповідальності, та свідків правопорушення, даних, що характеризують цю особу, зокрема, чи притягалась вона раніше до адміністративної відповідальності протягом року.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №311639 від 23.01.2023 року наявні дані, що адміністративне правопорушення було зафіксоване на відео реєстратори №475102, 475085, 475833,475831, однак жодного відеозапису до матеріалів справи не долучено.

Суд вважає, що рапорт інспектора Гончара В.В., як доказ винуватості ОСОБА_1 , не може бути прийнятий до уваги, оскільки рапорт є внутрішнім документом правоохоронного органу та не є поясненнями цієї особи по справі.

Встановлені судом порушення при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, ставлять під сумнів достовірність даних, зазначених в протоколі та долучених до них матеріалів, а тому вони не можуть бути прийняті до уваги.

При цьому, суддя виходить з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Протоколом про адміністративне правопорушення фіксуються обставини вчиненого правопорушення, які повинні бути підтверджені іншими доказами і які мають бути долучені до протоколу.

До протоколу додано лише протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 23.01.2023 року, що за своєю суттю на переконання судді не може бути достатнім доказом факту вчинення адміністративного правопорушення.

Будь-яких інших доказів, в тому числі пояснень свідків, які могли бути очевидцями даної події, відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, тощо суду не надано.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Суд розглядає справу виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення та позбавлений можливості змінювати кваліфікацію вчиненого правопорушення.

Встановлені судом порушення при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, ставлять під сумнів достовірність даних, зазначених в протоколі та долучених до них матеріалів, а тому вони не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги те, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП за обставин викладених у протоколі про адміністративні правопорушення, суддя доходить до висновку про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення на цю особу адміністративного стягнення.

З огляду на те, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір не сплачується.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 283-285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 185 КУпАП закрити у зв`язку відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання скарги через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу.

Суддя: Р. Є. Скотар