Справа № 627/505/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2023 рокусмт. Краснокутськ

Суддя Краснокутського районного суду Харківської області Вовк Л.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.164 КУпАП,

у с т а н о в и л а :

В червні 2023 року до Краснокутського районного суду Харківської області надійшла справа про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 212890 від 17.05.2023, 17 травня 2023 року , близько 09 год 10 хв , водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою : Харківська область, Богодухівський район, с.Козіївка, вул. Слобожанська, б.24 , надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом с.Козіївка - с.Городнє без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без отримання ліцензії на проведення певного виду господарської діяльності , що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чим порушив ст.39 закону України « Про автомобільний транспорт» , ст.19,58 ГК України, ст.7 закону України « Про ліцензування видів господарської діяльності », таким чином вчинив адміністративне правопорушення , передбачене ч.1 ст.164 КУпАП .

У судовому засіданні захисник особи , яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Іщенко Ю.В., просив провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не надавав послуг з перевезення пасажирів та гроші за перевезення пасажирів не отримував .

Суд, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як передбачено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

В свою чергу, під визначенням господарської діяльності, розуміється будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Господарська діяльність означає систематичні дії особи, спрямовані на досягнення певного результату, тобто вчинення 3 і більш разів, а разове вчинення будь - якої дії, не утворює складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 1,2 статті 3 Господарського кодексу України, господарською діяльністю є діяльність, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність ,що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Статтею 42 ГК України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Стаття 7 Закону України «Про ліцензування господарської діяльності» містить перелік видів господарської діяльності, які потребують отримання ліцензії.

Відповідно до пункту 24 статті 7 Закону України «Про ліцензування господарської діяльності» ліцензуванню підлягають перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП суб`єкт складання протоколу повинен надати докази того, що особа дійсно здійснювала господарську діяльність з надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без відповідної ліцензії, а також отримувала від здійснення зазначеного виду діяльності дохід.

З метою визначення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУПАП, необхідно встановити всі характеризуючи ознаки підприємницької діяльності, основними з яких є: самостійність, ініціативність та систематичність.

При цьому, чітких кількісних критеріїв систематичності (тобто, скільки разів потрібно зайнятися діяльністю для того, щоб вона вважалася підприємницькою) законодавством не встановлено. Правова позиція щодо обставин, за яких дії особи можуть бути визнані підприємницькою діяльністю, була висловлена Верховним Судом України у п. 4 Постанови Пленуму від 25 квітня 2003 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності", де зазначено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Матеріали адміністративної справи не містять належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював регулярну, постійну та суттєву діяльність, надаючи послуги з перевезення пасажирів, отримуючи при цьому прибуток.

Так, до протоколу не додано жодного належного доказу на підтвердження факту здійснення ОСОБА_1 систематичної господарської (підприємницької) діяльності та одержання прибутку та будь-які докази, які б підтверджували факти неодноразового надання послуг щодо перевезення пасажирів, діяльність з якої підлягає ліцензуванню.

Суд не бере до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , що містяться в матеріалах справи , про те, що вона скористалася 17.05.2023 в с.Козіївка послугами водія ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з перевезення пасажирів та сплатила йому 35,00 грн за послуги з перевезення , оскільки вони відібрані працівником поліції з порушенням вимог чинного законодавства.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної бодікамери №473197 , який долучений до матеріалів справи, самостійно свідок ОСОБА_2 пояснення про відомі їй обставини по давній справі працівникам поліції не надавала та з автомобіля , належному ОСОБА_1 , остання не виходила . Працівник поліції склав пояснення від імені ОСОБА_2 в службовому автомобілі та надав свідку для підпису та запису її анкетних та паспортних даних . Зі змістом пояснення свідок не ознайомлювалася та працівник поліції вголос його свідку не оголошував. Крім того , вказаним відеозаписом зафіксовано , що свідок ОСОБА_2 не була присутня під час проголошення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 і саме вона підписала протокол про адміністративне правопорушення .

Досліджений судом відеозапис з нагрудної бодікамери №473197, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення , не відображає відомостей про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП .

Крім того , працівниками поліції не виявлено та вилучено у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 35,00 грн ,які нібито надала йому за послуги з перевезення свідок ОСОБА_2 .

Окрім того , рапорт інспектора взводу №2 роти №6 батальйону №1 УПП В Харківській області ДПП Романюка Романа від 18.05.2023 про те, що водій ОСОБА_1 надав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом с.Козіївка - с.Городнє без державної реєстрації та без отримання ліцензії на проведення певного виду господарської діяльності , що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чим порушив ст.39 закону України « Про автомобільний транспорт» , ст.19,58 ГК України, ст.7 закону України « Про ліцензування видів господарської діяльності », про що складено протокол про адміністративне правопорушення , передбачене ч.1 ст.164 КУпАП. , не може слугувати однозначним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення , зважаючи на те, що працівник поліції є зацікавленою особою при розгляді вказаної справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин.

Інші докази, які б підтверджували вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП у матеріалах справи відсутні .

Статтею 62 Конституції України, яка гарантує дотримання державою принципу презумпції невинуватості особи, передбачено, що ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Гарантії статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод включають зобов`язання суддів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (Н. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їхню справу було ретельно розглянуто.

Хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов`язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень (Suominen v. Finland (Суомінен проти Фінляндії), § 36).

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Таким чином, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, суддя дійшов висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП, постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. 1, 7, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської областішляхом подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено та оголошено 04.09.2023.

Суддя Л.В. Вовк