Справа № 168/79/23 Провадження №33/802/146/23 Головуючий у 1 інстанції:Сухоручко Ю.О.
Категорія:ч.3 ст.172-20 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Старовижівського районного суду Волинської області від 31 січня 2023 року
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, військовослужбовця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 7 діб.
Також з ОСОБА_1 стягнуто в дохід держави 536,80 грн. судового збору.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, будучи військовослужбовцем, 23.01.2023 року о 17 год. 30 хв виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані на території військової частини НОМЕР_2 (місце дислокації підрозділу АДРЕСА_1 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 під час дії воєнного стану.
Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у зв`язку з неврахуванням судом обставин, що пом`якшують його відповідальність.
Так апелянт зазначає, що вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.
Також апелянт зауважує, що судом не враховано ряд обставин, які мають істотне значення при призначені йому виду і міри покарання, зокрема, згідно функціональних обов`язків ОСОБА_1 щоденно взаємодіє з органами влади та місцевого самоврядування Волинської області, а також безпосередньо виконує значний об`єм роботи по забезпеченню військової частини необхідним майном та обладнанням, а тому застосування до нього арешту з триманням на гауптвахті суттєво ускладнить виконання завдань в особливих умовах воєнного стану. Крім того вказує про перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей.
З урахуванням вказаного, апелянт просить оскаржувану постанову змінити та призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірах визначених санкцією ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 який просив апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав, суддя дійшов наступного висновку.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновок судді першої інстанції в цій частині апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зазначені вище вимоги закону судом першої інстанції при встановленні фактичних обставин справи дотримано в повному обсязі.
Що стосується доводів апелянта про не врахуванням судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови обставин, що пом`якшують покарання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, то такі є слушними.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, що встановлено ст.9 КУпАП.
Статтею 24 КУпАП визначено наступні адміністративні стягнення, які можуть застосовуватися за вчинення адміністративного правопорушення:1) попередження;2) штраф; 3) оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; 4) конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення; 5) позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; 5-1) громадські роботи; 6) виправні роботи; 6-1) суспільно корисні роботи; 7) адміністративний арешт; 8) арешт з утриманням на гауптвахті.
Відповідно до ч. 3 статті 172-20 КУпАП дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п`ятнадцяти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.
Арешт з утриманням на гауптвахті, відповідно до ст.32-1 КУпАП, встановлюється і застосовується лише у виключних випадках за окремі види військових адміністративних правопорушень на строк до десяти діб. Арешт з утриманням на гауптвахті призначається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею).
Даний вид адміністративного стягнення є найсуворішим заходом адміністративної відповідальності у окремих видах військових адміністративних правопорушень, суть якого полягає у короткочасному позбавленні волі правопорушника. Арешт з утриманням на гауптвахті використовується лише в тих випадках, коли за обставин справи і з врахуванням особи порушника застосування інших заходів буде визнано недостатнім.
Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до матеріалів справи та пояснень наданих апелянтом у судовому засіданні, останній щиро розкаявся у вчиненому, висновки зробив, повторних порушень, пов`язаних з вживанням алкоголю, не вчиняв, функціональні обов`язки виконує сумлінно, претензій керівництва частини до нього немає.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про можливість пом`якшення ОСОБА_1 адміністративного стягнення до штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст.172-20 КУпАП, а саме двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4845 (чотири тисячі вісімсот сорок п`ять) гривень, оскільки, на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.
Також слід зазначити, що, на погляд апеляційного суду, судом першої інстанції в порушення вимог п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» безпідставно стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 гривень судового збору.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Положення п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначають, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Як убачається із матеріалів даної справи, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке ставиться йому у провину, під час виконання службових обов`язків як військовослужбовець, а тому він підлягає звільненню від судового збору.
Отже, у даному випадку апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, оскільки встановлено неправильне застосування норм процесуального права.
З огляду на вищенаведені обставини та положення п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», постанова місцевого суду в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору підлягає зміні.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне виключити з мотивувальної та резолютивної частин постанови судді Старовижівського районного суду Волинської області від 31 січня 2023 року посилання на стягнення з ОСОБА_1 в користь держави 536,80 гривень судового збору.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.294, 295 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Старовижівського районного суду Волинської області від 31 січня 2023 року щодо ОСОБА_1 змінити в частині накладення адміністративного стягнення.
Пом`якшити накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення з утриманням на гауптвахті строком на 7 (сім) діб на штраф у розмірі двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4845 (чотири тисячі вісімсот сорок п`ять) гривень на користь держави.
На підставі ч.7 ст.294 КУпАП виключити з мотивувальної та резолютивної частин постанови судді Старовижівського районного суду Волинської області від 31 січня 2023 року посилання на стягнення з ОСОБА_1 в користь держави 536,80 гривень судового збору.
В решті постанову Старовижівського районного суду Волинської області від 31 січня 2023 року залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду П.П. Борсук