КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 752/1336/22 Головуючий у суді першої інстанції: Єсауленко М.В.
Апеляційне провадження: 33/824/400/2023 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Коцюрби О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 26 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, обіймає посаду заступника керівника Вінницької окружної прокуратури, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 47-01/_115_/21 від 06.01.2022 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника відділу процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю та транснаціональною злочинністю управління нагляду за додержанням законів органами поліції та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю і щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту, прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, несвоєчасно повідомив про суттєві зміни в майновому стані, а саме: придбавши 05.01.2021 року транспортний засіб, вартістю 294 000 грн., подав відповідне повідомлення лише 16.04.2021 року, між тим, як повинен був його подати у строк до 23:59:59 год. 15.01.2021 року, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 26.05.2022 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП. Справу відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 26.05.2022 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права та не в повному обсязі з`ясовано всі обставини справи.

Вказав, що ним, на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» 06.01.2021 року, в Реєстрі створено повідомлення про суттєві зміни в майновому стані та заповнено його форму, а саме: розділи 4 «Цінне рухоме майно - транспортні засоби» та 9 «Видатки», після чого, чернетку було збережено та натиснуто кнопку «Подати повідомлення». Після натискання кнопки «Подати повідомлення» висвітилася сторінка для входу до системи за допомогою кваліфікованого електронного підпису (KEI) Chttps://portal.nazk.gov.ua/login).

За таких обставин, він був впевнений, що повідомлення про суттєві зміни в майновому стані подане до Реєстру.

Лише, 15.03.2021 року, заповнюючи декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, помітив, що повідомлення про суттєві зміни в майновому стані не відправлене.

Не маючи жодного наміру ухилятися від фінансового контролю, він через персональний електронний кабінет в Реєстрі, 16.03.2021 року направив повідомлення до НАЗК, в якому зазначив, що ним самостійно виявлено факт того, що повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, сформоване 06.01.2021 року, не відправлене та перебуває у статусі «чернетка», в зв`язку з чим, просив надати роз`яснення щодо порядку подальших дій.

Не отримавши відповіді на зазначене звернення, через 30 днів, як передбачено Законом України «Про звернення громадян», а саме: 16.04.2021 року він подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, з метою дотримання вимог чинного законодавства.

Також вказав, що 04.11.2021 року направив НАЗК ще одне повідомлення через персональний електронний кабінет в Реєстрі, проте відповіді на нього також не отримав.

Крім того, 17.02.2022 року, одразу після можливості сформувати в електронному кабінеті платника податків довідки про доходи за 2021 рік, ним, 17.02.2022 року до Реєстру подано щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, в якій відображено інформацію про придбаний транспортний засіб NISSAN ROGUE, та відповідний правочин.

Таким чином, вважає виконаними вимоги ч.4 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», а саме: ним у десятиденний строк з моменту придбання транспортного засобу повідомлено про це НАЗК, шляхом внесення відповідної інформації до Реєстру. Проте, через технічні збої не відбулось оприлюднення повідомлення на офіційному веб-сайті НАЗК.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Мостова І.О., апеляційну скаргу підтримали просили її задовольнити. Звернули увагу суду, на те, що не надавати, чи надавати невчасно інформацію про зміни у майновому стані, чи ухилятись від такого обов`язку, ОСОБА_1 наміру не мав, вчинив всі необхідні дії для подання декларації, не виходячи за рамки діючого законодавства, не мав на меті приховувати інформацію від уповноважених на те органів, а також не мав умислу спрямованого на порушення вимог фінансового контролю чи переслідування будь-якого корупційного інтересу.

Водночас, прокурор Жилка В.П. щодо апеляційної скарги заперечив, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Вважає, що вина ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, є доведеною.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей; правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною 2 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування про суттєві зміни у майновому стані.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, а відповідальність настає за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування про суттєві зміни у майновому стані, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та прокурор, що приймає участь у розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність у діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Крім того, згідно з п. 2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність, виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також. на умисну форму вини та наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, полягає у неповідомленні суб`єктом декларування НАЗК про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, критеріями якої законодавство визначає отримання суб`єктом декларування доходу на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, є протиправне, винне діяння, яке посягає на встановлений порядок управління і за яке законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ознака винуватості, є обов`язковою ознакою адміністративного проступку.

При розгляді справи, апеляційним судом встановлено, та це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції», 06.01.2021 року, в Реєстрі створено повідомлення про суттєві зміни в майновому стані та заповнено його форму, а саме: розділи 4 «Цінне рухоме майно - транспортні засоби» та 9 «Видатки», після чого, чернетку було збережено та натиснуто кнопку «Подати повідомлення». Після натискання кнопки «Подати повідомлення» висвітилася сторінка для входу до системи за допомогою кваліфікованого електронного підпису (KEI) Chttps://portal.nazk.gov.ua/login).

За таких обставин, ОСОБА_1 вважав, що повідомлення про суттєві зміни в майновому стані подано до Реєстру.

В подальшому, 15.03.2021 року, заповнюючи декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, помітив, що повідомлення про суттєві зміни не відправлене.

Не маючи наміру ухилятися від фінансового контролю, він через персональний електронний кабінет в Реєстрі, 16.03.2021 року направив повідомлення до НАЗК, в якому зазначив, що ним самостійно виявлено факт того, що повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, сформоване 06.01.2021 року, не відправлене та перебуває у статусі «чернетка», в зв`язку з чим, просив надати роз`яснення щодо порядку подальших дій.

Не отримавши відповіді на зазначене звернення, через 30 днів, як передбачено Законом України «Про звернення громадян», а саме: 16.04.2021 року, з метою дотримання вимог чинного законодавства, він подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Також, 04.11.2021 року через персональний електронний кабінет в Реєстрі, він направив до НАЗК ще одне повідомлення, проте відповіді на нього не отримав.

Одразу, після можливості сформувати в електронному кабінеті платника податків довідки про доходи за 2021 рік, ОСОБА_1 , 17.02.2022 року до Реєстру подано щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, в якій відображено інформацію про придбаний транспортний засіб NISSAN ROGUE, та відповідний правочин.

З вищевикладеного убачається, що у ОСОБА_1 відсутній прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб.

Про відсутність у ОСОБА_1 умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані свідчить і та обставина, що відомості про суттєві зміни, які відбулися у його майновому стані він подав 16.04.2021 року, до складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, у судовому засіданні апеляційного суду прокурором не надано жодних доказів на підтвердження умислу ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

При розгляді справ даної категорії, слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою ЄСПЛ.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд приймає до уваги те, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто, вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Викладені обставини вказують на недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної та об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176-2 КУпАП, що свідчить про обґрунтованість апеляційної скарги і виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 є необґрунтованою, прийнята з істотними порушеннями вимог КУпАП, в зв`язку з чим підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закриттю, на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 26 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП- скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАПзакрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.П. Коцюрба