Справа № 204/9283/22
Провадження № 3/204/133/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Приваліхіна А.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, що мешкає у кв. АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

02 листопада 2022 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла справа про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 листопада 2022 року справу передано у моє провадження.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 448021 від 15 жовтня 2022 року зазначено, що 14 жовтня 2022 року о 22 годині 10 хвилин у м. Покровську на м-ні Лазурному водійка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Chery QQ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від продування алкотесту Драгер 6810 на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовилася. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушила п. 2.5 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі (а. с. 28).

22 лютого 2023 року на адресу суду надійшло письмове клопотання адвоката Безрука С.В. про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а. с. 29-34).

В обґрунтування даного клопотання вказано, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вказує на те, що відповідно до вимог п. 2.9 (а) ПДР, у цій справі підлягає з`ясуванню підтверджений належними доказами факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Разом з цим, зазначає про те, що матеріали справи таких доказів не містять, оскільки долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 448021 від 15 жовтня 2022 року висновок медичного огляду № 74 від 15 жовтня 2022 року, диск з відеозаписом та пояснення свідків не можна вважати достатніми та допустимими доказами у справі. Так, вказує на те, що матеріали справи не містять документу щодо направлення водія до медичного закладу встановленого зразка, натомість містять відеозапис з проведенням такого огляду в медичному закладі. При цьому, час відображений на відеозаписі, не відповідає часу проведення огляду та поясненням свідків. Однак, про здійснення такого відеозапису та долучення його до матеріалів справи не вказано ані на самому записі, ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані у медичному висновку до нього. Крім того, зазначає, що медичний огляд ОСОБА_1 проведений з порушенням вимог 266 КУпАП, оскільки такий огляд проведено зі спливом двох годин, після її зупинки.

У судовому засіданні, адвокат Безрук С.В. підтримав клопотання про закриття провадження у справі. Пояснення надав аналогічні тексту клопотання. Прохав звернути увагу на те, що ОСОБА_1 має неповнолітню дитину та у випадку позбавлення її права керування транспортним засобом не зможе вивезти її з прифронтової території у випадку обстрілів.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши доводи захисника, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, доходжу наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Нормами ст. ст. 245, 280 КУпАП визначено, що під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КУпАП, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КУпАП України.

Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами у стані наркотичного сп`яніння або відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на зазначений стан.

Приписами ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під керуванням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зрушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічними можливостями транспортного засобу.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Суд не бере до уваги доводи адвоката Безрука С.В. щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Так, зокрема, з відеозапису № 0000000_014211037_0004 з нагрудних відеореєстраторів (1:22 хвилин та далі) вбачається, що працівник поліції спілкується із ОСОБА_1 , яка сидить за кермом автомобіля, очевидно щойно після її зупинки та, явно вже після пояснення їй причини такої зупинки та порушених нею норм ПДР й прохає останню надати відповідні документи на транспортний засіб, на що остання підтверджує своє керування транспортним засобом, зазначаючи про те, що: «…мы ехали ничено не нарушая НОМЕР_2 а трезвые или нет это что, проблема?...»

При цьому, з даного відеозапису (1:13 хвилини та далі) вбачається, що ОСОБА_1 закликала працівника поліції «до людяності», натякаючи на те, щоб той їх «відпустив», мовою оригіналу: «…У вас человечности нету вообще!!!… Были бы человечны, сказали бы, езжайте девочки домой спать!».

З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що факт керування 14 жовтня 2022 року ОСОБА_1 транспортним засобом Chery QQ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , підтверджено належними, достатніми та допустимими доказами.

Також, суд не бере до уваги доводи адвоката Безрка С.В. щодо відсутності відомостей про здійснення відеозапису, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Так, зокрема в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 448021 від 15 жовтня 2022 року вказано про те, що до нього, з-поміж іншого, долучається відео з бодікамери № 6.

Крім того, на самому відеозаписі № 0000000_014215011_0005 з бодікамери (0:00 хвилин та далі) вбачається те, як працівник поліції наголошує всім присутнім та учасникам події, що такий відеозапис здійснюється.

Більш того, здійснення такого запису передбачено нормами ст. 251 КУпАП, де зазначено про те, що, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КпАП України

Відповідно до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У своєму рішенні у справі «Смірнов проти України» ЄСПЛ вказав, що згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з вимогами п. п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року (далі за текстом Порядок), огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Приписами п. 5 Порядку, визначено, що результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена наказом МВС № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовилася від проходження такого огляду в порядку, передбаченому ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП та п. 8 вказаної Інструкції, натомість працівниками поліції вжито всіх передбачених ст. 266 КУпАП заходів щодо відсторонення останньої від керування транспортним засобом у разі, як викладено в протоколі, встановлення ними ознак алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом № 0000000_014215011_0005 (03 хвилина 54 секунди і далі).

Суд не бере до уваги доводи адвоката Безрука С.В. щодо порушення поліцейськими порядку огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з підстав ненадання останній направлення на такий огляд, оскільки вони спростовуються тим, що ані Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ані Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, не передбачено обов`язку працівників поліції вручати таке направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння у разі відмови водія від його проходження.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 448021 від 15 жовтня 2022 року, він складений відносно ОСОБА_1 саме за відмову останньої від проходження огляду на стан сп`яніння (п. 2.5 ПДР), а не за керування нею транспортним засобом у стані сп`яніння (п. 2.9 (а) ПДР), як на те вказує адвокат Безрук С.В.

Так, з відеозапису № 0000000_4220947_0006 з бодікамери (03:28 хвилина та далі) вбачається, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, зазначивши поліцейським про те, що хоче пройти такий огляд в медичному закладі.

Однак, з відеозапису № 0000000_014231959_0009 з бодікамери (01:27 хвилина і далі) вбачається, що ОСОБА_1 відмовився й від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку в медичному закладі, про що лікарем ОСОБА_2 зроблено відповідний запису в медичному висновку (а. с. 2) та, що також підтверджено письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а. с. 4).

При цьому, суд зазначає, що не бере до уваги доводи адвоката Безрука С.В. про те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений після спливу двох годин з моменту виявлення підстав такого огляду, оскільки такий огляд відносно неї по суті проведений не був саме через її відмову від проходження такого, про що власне лікарем зроблено відповідний запис у висновку (а. с. 2) та у зв`язку з чим на останню складено даний протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.5 ПДР.

Разом з цим, суд зазначає про те, що з відеозаписів з бодікамер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 навмисно затягувала час поїздки до медичного закладу, з метою порушення термінів такого огляду (саме спливу двох годин з моменту виявлення підстав такого огляду).

Так, на відеозаписі № 0000000_014215011_0005 з бодікамери (04:10 та далі) вбачається, як ОСОБА_1 зазначає своєму товаришу та працівникам поліції про те, що їй власне байдуже, що буде з її автомобілем, поки вона буде проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, однак вона дуже стурбована тим, що буде та де буде в цей час її дитина (5:47, 6:13).

Натомість, після того, як працівник поліції пропонує їй взяти дитину з собою, (що в подальшому й відбулося та підтверджується відеозаписом № 0000000_014231959_0009), остання погоджується їхати до медичного закладу виключно після того, як працівники поліції забезпечать схоронність її автомобіля. При цьому, жодних заходів щодо забезпечення схоронності власного майна при наявності, на її думку, такої нагальної потреби, сама вона не вживає (залишити транспортний засіб під наглядом подруги відмовилася; іншого водія чи охоронну організацію не викликала, тощо).

Разом з цим, доводи поліцейських про те: що її транспортний засіб припаркований без порушення правил дорожнього руху, а тому не заважає іншим учасникам дорожнього руху; що його можна залишити з увімкненими аварійними маяками; що в районі здійснюється патрулювання іншим екіпажем патрульної поліції, який наблизить своє патрулювання, до місця зупинки її транспортного засобу, а тому, її побоювання є безпідставними, остання вперто ігнорує, з відслідковуванням такого часу на власному годиннику, майже дві години.

Вказані дії ОСОБА_1 розцінюються судом, як намагання останньої уникнути за будь-яких обставин передбаченої чинним законодавством відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів адвоката Безрука С.В. про невідповідність відображеного часу на бодікамері поліцейського даним протоколу про адміністративне правопорушення та акту огляду ОСОБА_1 , а відтак неналежність відеодоказу, суд зазначає наступне.

Так, дійсно на долучених до протоколу по адміністративне правопорушення серії ААД № 448021 від 15 жовтня 2022 року відеозаписах (№№ 0000000_014211037_0004; 0000000_014215011_0005; 0000000_014220947_0006; 0000000_014231959_0009), на табло з бодікамер вбачається, що їх час не співпадає із зазначеним часом події в протоколі про адміністративне правопорушення.

Однак, при перегляді вказаних відеозаписів, судом встановлено, що і працівниками поліції, і самою ОСОБА_1 по ходу відтворення подій, неодноразово в голос зазначався вірний час доби, який відповідає даним відображеним в протоколі про адміністративне правопорушення та долучених до нього доказів.

Вказане свідчить лише на невірне налаштування даних годинника бодікамери, але жодним чином не спотворює та не впливає на результати відмови ОСОБА_1 від проходження в законному порядку огляду на стан сп`яніння та вірне відображення всіх обставин справи в протоколі про адміністративне правопорушення.

Верховний Суд у своїй постанові від 08 лютого 2018 року у справі 760/3696/16-а вказав на те, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що відеозаписи з бодікамери № 6 відображають відомості про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого п. 2.5 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (відеозапис № 0000000_4220947_0006 (03:28 хвилина та далі) - відмова на місці зупинки т/з) та № 0000000_014231959_0009 (01:27 хвилина і далі) - відмова в медичному закладі), а протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 448021 від 16 жовтня 2022 року містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, приймаючи до уваги, що обставини викладені як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і на відеозаписі з бодікамер поліцейських, так і даним відображеним в медичному висновку та у поясненнях свідка ОСОБА_3 , узгоджуються між собою, суд доходить висновку про те, що зазначені докази є належними, допустимими, чіткими та достатніми, оскільки узгоджуються між собою та доповнюють один одного, а тому приймає їх до уваги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши фактичні обставини справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, що передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена та повністю підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: обставинами, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 448021 від 15 жовтня 2022 року; відеозаписами з бодікамери № 6; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 жовтня 2022 року; поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 15 жовтня 2022 року.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини вказав, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, зазначені докази є належними, допустимими, чіткими та достатніми, узгоджуються між собою та доповнюють один одного, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про що зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» та можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», про що зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України».

При призначенні адміністративного стягнення, враховую характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь вини правопорушника, обставини, які пом`якшують покарання та які обтяжують покарання, його майновий стан та інші вимоги ст. ст. 33-35 КУпАП.

При накладенні стягнення, керуючись ст. 33 КУпАП, вважаю, що обставини правопорушення і його наслідки вказують на те, що стягнення на правопорушника повинно бути накладене у виді штрафу на користь держави із позбавленням права керування транспортним засобом, яке відповідно до ст. 23 КУпАП, буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника, в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33-36, 40-1, 130, 268, 283-285 КУпАП, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь Держави у розмірі 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму у 17000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути зі ОСОБА_1 , на користь Держави, судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, протягом 10 днів зо дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя А.І. Приваліхіна