Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/329/23 Головуючий у суді І-ї інстанції Юр`єва К. С.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2023 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 червня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого майстром в/ч НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано виннуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосувано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 червня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 20.04.2023, о 14 год. 45 хв., в м. Кропивницькому по вул. Бобринецький шлях, 154, керував транспортним засобом Kia Sportage, державний номерний знак НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія відповідно до встановленого законодавством порядку проводився із застосуванням спеціального технічного засобу Drager Alkotest 6810, тест № 4787, результат 2,01‰, з яким водій погодився. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонений. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. «а» п. 2.9 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій між іншого просить поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги.

В обґрунтування поважності пропуску строку на подання апеляційної скарги зазначає, що в лютому 2022 року він був призваний за мобілізацією і по цей час проходить військову службу в лавах Збройних Сил України, а тому з об`єктивних причин не мав можливості брати участь у судових засіданнях при розгляді справи у суді першої інстанції.

14.07.2023 року на інтернет - сайті «Судової влади України» в ЄДРСР він ознайомився з повним текстом оскаржує мого судового рішення, яке між тим був оприлюднений на інтернет ресурсі «Судової влади України» 13.07.2023 року.

З наведених обставин ОСОБА_1 вважає, що строк на апеляційне оскарження був пропущений ним з поважних причин, а тому просить його поновити.

За наслідком розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП стосовно нього на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною і необгрунтованою, та не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення місцевий суд не з`ясував повно та всебічно всі обставини справи, а документи, які містяться в матеріалах справи не підтверджують його вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення є необгрунтованим, який не відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Зокрема, при складені протоколу про адміністративне правопорушення він зазначав, що перебував у транспортному засобі, який стояв на дорозі і не рухався.

В той час до нього підійшли працівники поліції, повідомивши, що у нього ознаки алкогольного сп`яніння.

Тобто, поліцейський не здійснював зупинку транспортного засобу, а прибув на місце стоянки транспортного засобу вже згодом, тому на власні очі не бачив, що він керував транспортним засобом у зв`язку з чим у поліцейського не було законних підстав для вимоги щодо проходження тесту на визначення стану сп`яніння.

Вважає, що поліцейським не надано доказів, фото або відеозаписів та інших даних на підставі який зроблено висновок, що він керував автомобілем «Кіа Sportage» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 по вул. Бобринецький шлях, 154 у м. Кропивницькому.

Згідно спірної постанови суд критично поставився до його доводів, які викладені в письмових поясненнях з приводу того, що він не керував транспортним засобом, оскільки це ніби - то спростовується наявними відеозаписом з Trucam II LTI 20120, на якому зафіксовано, що автомобіль Кіа Sportage, державний номерний знак НОМЕР_3 перебував 20.04.2023 о 14 год 45 хв. 41 сек. Рухається з перевищеням швидкості.

Проте, в постанові не вказано хто саме перебував у зазначеному транспортному засобі, у якому місці, в рухомому чи не рухомому положенні був зафіксований автомобіль за допомогою спеціального пристрою.

Хибним також є твердження суду про те, що на відеозаписі з ім`ям «export-g3apq» о 14 год. 55 хв. встановлено, що працівником поліції ніби - то притягнуто його до відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП за перевищення допустимої швидкості та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., після чого, він ніби - то повідомив, що заперечень не має, остільки відповідна постанова відсутня в матеріалах справи. Крім того, він не отримував від поліції відповідний адміністративний матеріал і в примусовому порядку штраф з нього не стягувався.

Водночас місцевим судом не взято до уваги, що твердження працівника поліції про перебування його, у стані алкогольного сп`яніння ґрунтувалося лише на його припущеннях та заздалегідь сформованій позиції.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення він пояснював працівнику поліції, що не вживав алкогольних напоїв, однак, вказане не взято ним до уваги, не зважаючи на те, що дана обставина мала значення для правильного вирішення справи.

Також апелянт вважає, що суд безпідставно відхилив його доводи про те, що поліцейським не зазначено в протоколі поняття виявленого відхилення як - то: «алкоголь у крові» чи «алкоголь у видихуваному повітрі» тощо, що на його думку тягне за собою неправильне встановлення дійсного показника рівня алкоголю в крові та стану алкогольного сп`яніння та є порушенням порядку складення процесуальних документів.

Аргументи наведені в постанові суду, що сам по собі Драгер 6810 є газоаналізатором, та не пристосований для встановлення наявності алкоголю в крові, оскільки ним не здійснюється забір крові є неспроможними, остільки при складенні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським повинно було чітко зазначено спосіб встановлення особи на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального пристрію, яке не допускає множинного трактування отриманого результату.

Також зазначає, що результат показника газоаналізатора Драгер Алкотест 6810 2,01 ‰ є недопустимим доказом, оскільки він застосований після спливу міжповірочного інтервалу приладу, який складає шість місяців, що безпідставно не враховано судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Також, перед складанням протоколу працівниками поліції йому не було роз`яснено права та обов`язки, а також не було дано можливість скористатися правничою допомогою, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що є самостійною підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення, однак суд першої інстанції також не врахував зазначені порушення.

Апелянт вважає, що надані суду матеріали не містять доказів, які б вказували на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про зупинення провадження по справі у зв`язку з тим, що на даний час він призваний на військову службу за мобілізацією до Збройних Сил України, і проходить військову службу. Проте, він має бажання брати участь у судовому розгляді справи та заперечує проти розгляду справи без його участі, вважає, що справу неможливо розглянути у його відсутність, оскільки це буде порушенням його прав.

ОСОБА_1 в судове засідання до апеляційного суду не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у спосіб, визначений ст. 277-2 КУпАП, шляхом направлення повісток за адресою, вказаною в поданій апеляційній скарзі, а також на зазначену електронну адресу. Крім того, ОСОБА_1 повідомлявся за допомогою СМС повідомлення на вказаний ним номер телефону.

Поряд з-цим, судом відзначається, що інформація про день, час та місце розгляду даної справи завжди завчасно розміщувалась на офіційній сайті «Судова влада України» в розділі «Список судових справ, призначених до розгляду», інформація якого є відкритою та загальнодоступною.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

При цьому, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі, в якій вона є стороною, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується підписом останнього в протоколі про адміністративне правопорушення, - окрім неявки в судове засідання також не звертався до суду із запитом про рух даної справи про адміністративне правопорушення та її судовий розгляд, що розцінюється судом, як навмисне затягування строків розгляду справи з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Беручи до уваги, вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи поданої апеляційної скарги апеляційний суд доходить висновку, що пропущений строк на подання апеляційної скарги слід поновити, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи обставини, на які посилається ОСОБА_1 та враховуючи вимоги ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому строк на апеляційне оскарження постанови слід поновити.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі на час його перебування у лавах Збройних Сил України, то воно не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Порядок зупинення провадження у справах про адміністративні правопорушення, врегульований положеннями ст. 277 КУпАП, які передбачають зупинення строків розгляду справ тільки у справах про адміністративне корупційне правопорушення. Зокрема, строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Таким чином, зважаючи на відсутність процесуально-визначених КУпАП підстав для зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд відмовляє у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у даній справі.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тобто, відповідно до вимог ст. 245, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи. Зазначені вимоги закону суддею районного суду дотримані.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає, що адміністративна відповідальність настає в разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України визначено, що водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції №1452/735.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

В ході досудової перевірки та складання стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, порушень положень вищезазначених Інструкції 1452/735, та вимог ст.266 КУпАП працівниками поліції допущено не було.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД № 435869 від 20.04.2023, 20.04.2023, о 14 год. 45 хв., в м. Кропивницькому по вул. Бобринецький шлях, 154, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kia Sportage, державний номерний знак НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія відповідно до встановленого законодавством порядку проводився із застосуванням спеціального технічного засобу Drager Alkotest 6910, тест № 4787, результат 2,01‰, з яким водій згоден. Від керування транспортним засобом відсторонений. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. «а» п. 2.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 убачається, що останній свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав, посилаючись на те, що він не керував транспортним засобом.

Незважаючи на невизнання своєї вини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 435869 від 20.04.2023, з якого убачається, що 20.04.2023, о 14 год. 45 хв., в АДРЕСА_2 , мало місце правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_1 , (а.с. 1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою результату приладу DRAGER Alcotest 6810 № 4787, які підтверджують тестування ОСОБА_1 , проведеного о 15 год. 09 хв. 20.04.2023 з результатом 2,01 ‰ (а.с. 3,4)

- відеозаписами з камери «Bodycam» працівника поліції №472225, 473715 та відеозаписом з Trucam II LTI 20120, які міститься на цифровому носії інформації у матеріалах справи на DVD-R диску, які додані до протоколу.

Виходячи з аналізу доказів у справі апеляційний суд вважає, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим.

Таким чином, порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого районним судом рішення, та були б підставою для його скасування, під час складання протоколу про адміністративні правопорушення та під час розгляду справи в суді першої інстанції, допущено не було.

Усі доводи ОСОБА_1 спростовуються наявним відеозаписом, який міститься у матеріалах справи, а тому є необґрунтованими та безпідставними. Зокрема ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, за обставин викладених у протоколі, пройшов на місці зупинки огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Драгер, погодився з його позитивним результатом про що свідчить його підпис у роздруківці приладу Драгер, а також у протоколі про адміністративне правопорушення.

Що стосується твердження апелянта про те, що показник газоаналізатора Драгер Алкотест 6810 2,01 ‰ є недопустимим доказом, оскільки він застосований після спливу міжповірочного інтервалу приладу, який складає шість місяців, є безпідставним.

Так, відповідно до п.6 до Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до переліку технічних засобів, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6820», «Alcotest 6810», «Alcotest 7410 Plus com», «Алконт 01».

В той же час, всі види газоаналізаторів Drager Alcotest зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року №1529, згідно з яким строк дії свідоцтва про реєстрацію яких є необмежений.

Відповідно до сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки, зокрема Драгер «Алкотест 6810» міжповірочний інтервал приладу становить один рік.

Як вбачається з роздрукованого результату приладу Драгер «Алкотест 6810» (а.с.4), з використанням якого ОСОБА_1 проходив огляд, останнє калібрування приладу проводилось 28.12.2022 року, а ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння 20.04.2023 року.

Вказане свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу Драгер «Алкотест 6810» та правомірність використання приладу Драгер «Алкотест 6810» працівниками поліції, відтак підстави для визнання його результатів недійними відсутні.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку подання апеляційної скарги, задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 , строк подання апеляційної скарги на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 червня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 червня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко