П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2242/22

Провадження № 3/348/40/23

14 лютого 2023 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Максименко О.Ю., за участю адвоката Куцого О.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорний Потік Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, ФОП, зареєстрованого т проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 161-1 КУпАП,

У с т а н о в и в :

16.11.2022 о 12.05 годині ФОП ОСОБА_1 здійснив роздрібну торгівлю пальним в с. Чорний Потік по вул. Б. Хмельницького, без одержання документів дозвільного характеру, а саме ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, передбаченого ЗУ "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02.03.2015.

В судовому засіданні 26.01.2023 ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснив, що він є ФОП, має ліцензію на право зберігання пального, яке використовує лише у зв`язку із підприємницькою діяльністю. ОСОБА_2 , який є його родичем, допомагає його водіям заправляти техніку, він живе неподалік від заправочної колонки. ОСОБА_1 не знав, що ОСОБА_3 торгує пальним, ніколи про це не чув. 16.11.2022 під час цих подій його на місці не було і що саме продав ОСОБА_3 - він не знає. Сам він пальним не торгує, займається волонтерством, безкоштовно заправляє військові автомобілі.

В наступні судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, в судових засіданнях був присутній його захисник.

Згідно ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 161-1 КУпАП не є обов`язковою. Враховуючи, що ОСОБА_1 пояснення в судовому засіданні надав, у всіх судових засіданнях був присутнім його захисник адвокат Куций О.С., вважає можливим закінчити розгляд справи в його відсутність.

Захисник в судовому засіданні просив закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161-1 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показав, що ОСОБА_1 є його дядьком, приватним підприємцем, має свою фірму, займається вантажними перевезеннями, в нього є в наявності вантажні автомобілі як його, так і в оренді у нього, які він заправляє пальним. Оскільки обладнання для заправки - заправочна колонка знаходиться поруч із місцем проживання ОСОБА_5 , тому останній допомагає дядьку, заправляє автомобілі, допомагає безкоштовно. 16.11.2022 до нього прийшов чоловік, попросив його заправити, сказав, що він волонтер. Оскільки ОСОБА_1 також волонтер, він подумав, що ця заправка узгоджена із ОСОБА_1 , а тому він його заправив, після чого цей чоловік дав йому 1000 грн і одразу після цього приїхали працівники поліції. При заправці він за вартість пального нічого цьому чоловіку не казав, бо ОСОБА_1 забороняв продавати пальне. Заправляв він тільки "свої" машини, та волонтерів. При відібранні пояснень у нього працівниками поліції, ці пояснення він не читав, просто підписав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показав, що 16.11.2022 він їхав по своїх справах повз с. Чорний Потік. Його знайомі раніше йому казали, що в цьому селі можна заправитися і зазначили куди саме треба звертатися. Оскільки в нього було мало пального, він вирішив заправитися в с. Чорний Потік. Під`їхавши до зазначеного йому будинку, він зайшов, покликав господаря, вийшов молодий хлопець, на питання "чи можна заправитись", він сказав, що можна та показав куди під`їхати. Він під`їхав до заправочної колонки, поруч ніяких машин не було. До колонки підійшов той самий хлопець, він йому дав 1000 грн та попросив заправити на цю суму. Після того, як його заправили, він попросив хлопчину надати йому чек, на що той відмовився, сказав, що ніяких чеків він не видає. Після чого ОСОБА_6 викликав працівників поліції. І тільки через деякий час приїхав власник заправочної колонки.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно до ст. 62 Конституції України Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 статті 161-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за оптову або роздрібну торгівлю пальним без державної реєстрації суб`єктом господарювання або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачено законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Суд, з урахуванням досліджених доказів, вважає доведеним факт продажу пального. У суду немає підстав ставити під сумнів покази свідка ОСОБА_6 , у якого відсутні підстави оговорювати ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а також враховує покази свідка ОСОБА_4 , який також підтвердив. що за заправку пального він отримав від ОСОБА_6 1000 грн.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (а.с.), має ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) (а.с.), пальне, яке було продано ОСОБА_4 належить ОСОБА_1 , при цьому ОСОБА_4 з ФОП ОСОБА_1 у трудових відносинах не перебуває, допомагає останньому, виходячи з родинних відносин, тобто, виконує вказівки саме ОСОБА_1 і від його імені, при цьому ОСОБА_1 в правоохоронні органи щодо неправомірних дій ОСОБА_4 щодо належного йому майна, не звертався, а тому саме ОСОБА_1 повинен відповідати за торгівлю належного йому майна.

У зв`язку із чим суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 161-1 КУпАП, будь-яких сумнівів щодо цього у суду не виникає.

Враховуючі особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягався, допомагає ЗСУ, суд вважає можливим призначити мінімальне стягнення в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 161-1 КУпАП, з конфіскацією пального, ємностей та обладнання, що використовувалися для реалізації такого пального, грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, а саме: контейнера металевого із металевою бочкою всередині, в якій розміщено ДП - 3900 літрів, мінізаправочної станції "PIUSI" К-600 та грошових коштів в загальній сумі 1000 грн купюрами по 500 грн: СД5095467 та ТН1432562, які вилучені згідно акту вилучення від 16.11.2022.

На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 гривень 80 коп. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 9, 23, 40-1, ч. 1 ст. 161-1, 245, 251, 252, 268, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161-1 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 161-1 КУпАП та призначити йому стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з конфіскацією пального, ємностей та обладнання, що використовувалися для реалізації такого пального, грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, а саме: контейнера металевого із металевою бочкою всередині, в якій розміщено ДП - 3900 літрів, мінізаправочної станції "PIUSI" К-600, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_1 , та грошових коштів в загальній сумі 1000 грн купюрами по 500 грн: СД5095467 та ТН1432562, які вилучені згідно акту вилучення від 16.11.2022 інспектором СРПП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Грещуком Б.Б..

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у сумі 536 гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області О. Ю. Максименко