Справа № 472/621/23

П О С Т А Н О ВА І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2023 року смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Кучерявенка С.С.,

при секретарі Чорній О.В.,

за участю прокурора Каплун О.А.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, що надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Миколаївській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, працюючого Головою Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч.1, ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 157 від 14.06.2022 року, ОСОБА_1 , будучи головою Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, являючись суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону, не вжив заходів щодо недопущення будь якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив НАЗК про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час вчинення дій та прийняття рішення, зокрема укладання договору від 27.12. 2022 року №1 і саме на постачання теплової енергії / ДК 021:2015:093200008: пара, гаряча вода та пов`язана продукція ( теплопостачання ) приміщень селищної ради розташованих в адміністративному будинку по АДРЕСА_2 загальною площею - 1122, 4 кв.м. на суму 966857,76 грн з ТОВ " Веселинівський комунальник " співвласником якого є його донька ОСОБА_2 , тобто близькою особою і членом сім`ї відповідно до ст. 1 Закону, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172 -7 КУпАп.

Згідно протоколу № 158 від 14.06.2022 року ОСОБА_1 , будучи головою Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, являючись суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону, не вжив жодних заходів щодо недопущення будь якої можливості виникнення конфлікту інтересів та вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, зокрема уклав договір від 02.12. 2021 року № 100 щодо постачання теплової енергії а саме ДК 021:2015:093200008: пара, гаряча вода та пов`язана продукція ( теплопостачання ) приміщень селищної ради розташованих в адміністративному будинку по вул. Мозолевського №14 смт Веселинове загальною площею - 1702, 5кв.м. на суму 494133,60 грн з ТОВ " Веселинівський комунальник " співласником якого є його донька ОСОБА_2 , тобто близькою особою і членом сім`ї відповідно до ст. 1 Закону, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172 -7 КУпА.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 159 від 14.06. 2022 року, ОСОБА_1 , будучи головою Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, являючись суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону, не вжив заходів щодо недопущення будь якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив НАЗК про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час вчинення дій та прийняття рішення, зокрема укладання договору від 27.12. 2022 року №1 і саме на постачання теплової енергії / ДК 021:2015:093200008: пара, гаряча вода та пов`язана продукція ( теплопостачання ) приміщень селищної ради розташованих в адміністративному будинку по АДРЕСА_2 загальною площею - 1122, 4 кв.м. на суму 990562,86 грн з ТОВ " Веселинівський комунальник " співвласником якого є його донька ОСОБА_2 , тобто близькою особою і членом сім`ї відповідно до ст. 1 Закону, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172 -7 КУпАп.

Згідно протоколу № 160 від 14.06. 2022 року ОСОБА_1 , будучи головою Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, являючись суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону, не вжив жодних заходів щодо недопущення будь якої можливості виникнення конфлікту інтересів та вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, зокрема уклав договір від 04.01. 2022 року № 1 щодо постачання теплової енергії а саме ДК 021:2015:093200008: пара, гаряча вода та пов`язана продукція ( теплопостачання ) приміщень селищної ради розташованих в адміністративному будинку по АДРЕСА_2 загальною площею - 1122, 4 кв.м. на суму 990562,86 грн з ТОВ " Веселинівський комунальник " в якого є його донька ОСОБА_2 , тобто близькою особою і членом сім`ї відповідно до ст. 1 Закону, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172 -7 КУпА.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 161 від 14.06.2022 року, ОСОБА_1 , будучи головою Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, являючись суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону, не вжив заходів щодо недопущення будь якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив НАЗК про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час вчинення дій та прийняття рішення, зокрема укладання договору від 02.12. 2021 року №100,щодо постачання теплової енергії ДК 021:2015:093200008: пара, гаряча вода та пов`язана продукція ( теплопостачання ) приміщень селищної ради розташованих в адміністративному будинку по АДРЕСА_2 загальною площею - 1702, 5кв.м. на суму 494133,60 грн з ТОВ " Веселинівський комунальник " співвласником якого є його донька ОСОБА_2 , тобто близькою особою і членом сім`ї відповідно до ст. 1 Закону, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172 -7 КУпАп.

Згідно протоколу № 162 від 14.06. 2022 року ОСОБА_1 , будучи головою Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, являючись суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону, не вжив жодних заходів щодо недопущення будь якої можливості виникнення конфлікту інтересів та вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, зокрема уклав договір від 02.12.2021 року № 100 щодо постачання теплової енергії а саме ДК 021:2015:093200008: пара, гаряча вода та пов`язана продукція ( теплопостачання ) приміщень селищної ради розташованих в адміністративному будинку по АДРЕСА_2 загальною площею - 1702, 5кв.м. на суму 494133,60 грн з ТОВ " Веселинівський комунальник " співвласником якого є його донька ОСОБА_2 , тобто близькою особою і членом сім`ї відповідно до ст. 1 Закону, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172 -7 КУпА.

Судом встановлено, що протоколи складені уповноваженою особою 14.06.2022 року і безперечно строк притягнення особи до адміністративної відповідальності на день надходження до суду відповідно до ст. 38 КУпАП сплив.

Однак на думку суду оперуповноважений Управління стратегічних розслідувань в Миколаївській області Осадченко А.Ю. допустив технічну помилку, оскільки інші документи підтверджують, зокрема рапорт оперуповноваженого УСР в Миколаївській області Артема Осадченко на ім`я начальника УСР Миколаївської області ДСР Національної поліції України Тимуру Квеквескірі від 14.06.2023 року про надання дозволу на складання протоколу відносно ОСОБА_1 та рапорт від 31.05. 2023 року про надання дозволу на збір доказів вказують, що виявлено факт порушення 14.06. 2023 року.

В судовому засіданні, особа яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 винним себе в інкримінованому правопорушенні не визнав і показав, що правопорушення не вчиняв, оскільки в установленому законом порядку повідомив селищну раду про наявність у нього конфлікту інтересів. Умови договорів на теплопостачання не визначав та їх виконання не контролював. ТОВ «Веселинівський комунальник" займає монопольне становище на ринку послуг з теплопостачання в центральній частині смт. Веселинове. Тарифи затверджувались на сесії.

Прокурор в судовому засіданні викладені обставини в протоколах про адміністративні правопорушення підтримав та просив визнати ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративних правопорушеннях передбачених ч.1, ч.2 ст. 172-7 КуАП та притягнути останнього до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

Заслухавши прокурора Каплун О.А., особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до рішення № 2 - 1 сесії восьмого скликання Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області від 23 грудня 2016 року та рішення №2 - 1 сесії дев`ятого скликання від 24 листопада 2020 року «Про заслуховування звіту Голови Веселинівської селищної виборчої комісії про результати місцевих виборів селищного голови селищної ради» за громадянином України

ОСОБА_1 визнано повноваження селищного голови Веселинівського району Миколаївської області.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» - посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету До посадових осіб органу місцевого самоврядування відносять серед інших виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою.

Отже, ОСОБА_1 будучи Веселинівським селищним головою, є посадовою особою місцевого самоврядування.

З 16.11. 2010 року ОСОБА_1 неодноразово письмово попереджено про спеціальні обмеження, встановлені Законами України " Про державну службу " та "Про боротьбу з корупцією", щодо прийняття на державну службу та проходження державної служби.

При вступі на посаду селищного голови останній прийняв присягу посадової особи місцевого самоврядування.

До посадових осіб органу місцевого самоврядування відносять серед інших виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою.

Згідно з підпунктом «б» п. 1 ч. 1 ст. З Закону суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в тому числі сільські, селищні, міські голови.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посада Веселинівського селищного голови Веселинівського району Миколаївської області відноситься до четвертої категорії посад органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом.

Отже, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою місцевого самоврядування, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Відповідно до абз. 10 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. З цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 Закону за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону особи, зазначені у пунктах 1 і 2 ч. 1 ст. З цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Реальний конфлікт інтересів, відповідно до абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону, це - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону, приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

27.12.2022 року між Веселинівською селищною радою укладено договора №1 на постачання теплової енергії / ДК 021:2015:093200008: пара, гаряча вода та пов`язана продукція (теплопостачання) приміщень селищної ради розташованих в адміністративному будинку по вул Мозолевського №14 смт. Веселинове загальною площею - 1122, 4 кв.м. на суму 966857,76 грн з ТОВ " Веселинівський комунальник ". 02.12. 2021 року укладено аналогічний договір № 100 щодо постачання теплової енергії а саме ДК 021:2015:093200008: пара, гаряча вода та пов`язана продукція (теплопостачання) приміщень селищної ради розташованих в адміністративному будинку по АДРЕСА_2 загальною площею - 1702, 5 кв.м. на суму 494133,60 грн з ТОВ " Веселинівський комунальник " та договір від 04.01. 2022 року № 1 щодо постачання теплової енергії а саме ДК 021:2015:093200008: пара, гаряча вода та пов`язана продукція (теплопостачання) приміщень селищної ради розташованих в одміністративному будинку по АДРЕСА_2 загальною площею - 1122, 4 кв.м. на суму 990562,86 грн з ТОВ " Веселинівський комунальник " співласником якого є донька особи яка притягається до відповідальності ОСОБА_2 , тобто близькою особою.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. З цього Закону, зобов`язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів, безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає у неї безпосереднього керівника, або у колегіальному органі - Національне агентство чи інший орган.

В судовому засіданні голова селищної ради ОСОБА_1 надав протокол рішення 6 сесії сьомого скликання від 19 травня 2016 року Веселинівської селищної ради на якій він повідомив , що його донька ОСОБА_2 прийнята в учасники товариства ТОВ « Веселинівський комунальник « з 40% статутного капіталу та ним підписаний договір на теплопостачання з вказаним товариством.

Встановлено, що у період часу з 2016 року по 2022 роки донька ОСОБА_2 є учасник товаривства з 40% статутного капітала ТОВ "Веселинівський комунальник".

Відповідно до змісту протоколів позаслужбові стосунки, зумовлені наявністю особистих і родинних стосунків та є одним із джерел приватного інтересу, який полягає в особистій зацікавленості службової особи під час необхідності реалізувати повноваження стосовно свого контрагента, вбачається наявність потенційного конфлікту інтересів ОСОБА_1 у відношенні ТОВ "Веселинівський комунальник "

співвласником якого є ОСОБА_2 .

Відповідно реалізація службових /представницьких/ повноважень відносно близької особи свідчить про вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки об`єктивне та безстороннє виконання згаданих повноважень відносно близької особи виключається. Зазначена обставина особистих сімейних стосунків ОСОБА_1 з суб`єктом господарювання ТОВ " Веселинівський комунальник" і обумовлює приватний інтерес останнього, який полягає в службовій можливості сприяти в отриманні матеріального забезпечення своєї близької особи, збільшення доходу родини в цілому. Враховуючи викладене з моменту виникнення необхідності укладення договорів щодо постачання теплової енергії у Веселинівського селищного голови ОСОБА_1 виник потенційний конфлікт інтересів, оскільки вищевказаний приватний інтерес знаходиться сфері в якій він виконує свої службові повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття ним рішень або вчинення або не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. В подальшому зазначений потенційний конфлікт інтересів перетворився в реальний конфлікт інтересів.

27.12.2022 о 14:02 год. на офіційному майданчику електронної системи публічних закупівель України «Prozorro» Веселинівською селищною радою оприлюднено оголошення тендеру (UA-P-2022-12-27-004575- с ac6a616e77ed47d0bb0ab5175bb0271) щодо закупівлі: 09320000-8 Пара, гаряча вода та пов?язана продукція. 27.12.2022 о 14:48 год. на майданчику «Prozorro» опубліковано укладання договору між Веселинівською селищною радою та ТОВ «Веселинівський комунальник», а саме договору від 27.12.2022 року No1 щодо постачання теплової енергії, ДК 021:2015:09320000-8: пара, гаряча вода та пов?язана продукція (теплопостачання) приміщень селищної ради розташованих в адміністративному будинку по АДРЕСА_2 загальною площею - 1122.4 кв.м на суму 966 857,76 грн. Контроль за виконанням положень укладеного з ТОВ «Веселинівський комунальник» договору зі сторони Веселинівської селищної ради здійснювалось особисто ОСОБА_1 , що підтверджується актами виконаних робіт (послуг), а саме: N 9 від 18.01.2023, N 22 від 14.02.2023 та N 35 від 21.03.2023.

24.12.2021 о 10:14 год. на офіційному майданчику електронної системи публічних закупівель України «Prozorro» Веселинівською селищною радою оприлюднено оголошення тендеру (UA-P-2021-12-24-003487- с с193281a620316341a51cb) щодо закупівлі: 09320000-8 Пара, гаряча вода та пов?язана продукція. 24.12.2021 о 10:28 год. на майданчику «Prozorro» опубліковано повідомлення про намір укласти договір між Веселинівською селищною радою та ТОВ «Веселинівський комунальник». 05.01.2022 на майданчику «Prozorro» опубліковано укладання договору між Веселинівською селищною радою та ТОВ «Веселинівський комунальник», 2 саме договору від 04.01.2022 року Ne1 щодо постачання теплової енергії, ДК 021:2015:09320000-8: пара, гаряча вода та пов`язана продукція (теплопостачання) приміщень селищної ради розташованих B адміністративному будинку по вул. Мозолевського, 14, смт. Веселинове загальною плошею - 1 122.4 кв.м на суму 990 562,86 грн. Контроль за виконанням положень укладеного з ТОВ «Веселинівський Веселинівської селищної ради комунальнию» договору зі сторони здійснювалось особисто ОСОБА_1 , що підтверджується актами виконаних робіт (послуг), а саме: № 10 від 12.01.2022, № 40 від 21.03.2022, № 41 від 12.04.2022, № 42 від 12.04.2022, № 71 від 22.04.2022, № 170 від 04.07.2022, № 53 від 14.11.2022, № 67 від 13.12.2022 то № 68 від 13.12.2022.

24.11.2021 о 14:08 год. на офіційному майданчику електронної системи публічних закупівель України «Prozorro» Веселинівською селищною радою оприлюднено оголошення тендеру (UA-P-2021-11-24-010919- 2 6621e6384f054ae4ac7e68ab94acf2b0) щодо закупівлі: 09320000-8 Пара, гаряча вода та пов?язана продукція. 24.11.2021 о 15:39 год. на майданчику «Prozorro» опубліковано повідомлення про намір укласти договір між Веселинівською селищною радою та ТОВ «Веселинівський комунальник». 03.12.2021 на майданчику «Prozorro» опубліковано укладання договору між Веселинівською селищною радою та ТОВ «Веселинівський комунальник», а саме договору від 02.12.2021 року No100 щодо постачання теплової енергії ДК 021:2015:09320000-8: пара, гаряча вода та пов?язана продукція (теплопостачання) приміщень селищної ради, розташованих в адміністративному будинку по вул. Мозолевського, 14, смт. Веселинове загальною площею - 1702.5 кв. м на суму 494 133,60 грн. 21.12.2021 року між Веселинівською селищною радою та ТОВ «Веселинівський комунальник» укладено додаткову угоду № 1 (до договору № 100 від 02.12.2021), щодо внесення змін загальної суми договору, а саме становить 202 674, 60 грн.

Контроль за виконанням положень вищевказаних з ТОВ " Веселинівський комунальник " договорів зі сторони Веселинівської селищної ради здійснювалось особисто ОСОБА_1 , що підтверджується актами виконаних робіт.

ОСОБА_1 , як розпорядник майна і коштів, маючи право на укладання договорів, будучи достеменно обізнаним про те, що фактично Веселинівська селищна рада є основним контрагентом для ТОВ " Веселинівський комунальник " за відсутності будь якої конкуренції з боку інших можливих постачальників послуг для селищної ради наявності корупційних ризиків з можливим порушенням вимого Бюджетного кодексу України та ЗУ " Про публічні закупівлі " відповідні заходи не вжив та вчинив безальтернативне укладання договорів з ТОВ " Веселинівський комунальник ".

Вказані доводи протоколів не знайшли об`єктивного підтвердження під час судового розгляду справи, оскільки жодним належним і допустимим доказом не підтверджені, а також спростовані наданими під час розгляду справи доказами, які досліджені в судовому засіданні та перепровірені судом.

Відповідно до протоколу рішення 6 сесії сьомого скликання від 19 травня 2016 року Веселинівської селищної ради голова ОСОБА_1 повідомив , що його донька ОСОБА_2 є учасником товариства ТОВ " Веселинівський комунальник " з 40% статутного фонду. Селищна рада уклала договір з ТОВ " Веселинівський комунальник " на теплопостачання до кінця 2016 року і у нього виник потенційний конфлікт інтересів між ним, головою селищної ради та учасником товариства "Веселинівський комунальник ", ОСОБА_2 , яка є його донькою.

Обов`язок щодо повідомлення про наявність конфлікту інтересів або можливу наявність такого конфлікту визначений ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у зв`язку з чим селищний голова ОСОБА_1 просить присутніх на сесії депутатів Веселинівської селищної ради прийняти вказане самостійне публічне оголошення про конфлікт інтересів із занесенням до протоколу.

В судовому засіданні встановлено, що з 2016 року ТОВ Веселинівський комунальник " є єдиним підприємством в центрі смт Веселинове, яке надає послуги з теплопостачання, тобто є природним монополістом. Вказане твердження в судовому засіданні не спростоване.

Встановлено, що виділення коштів на оплату теплопостачання, здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету, що підтверджується рішенням Веселинівської селищної ради від 23 грудня 2021 року та №17 від 15 грудня 2022 року.

Крім того відповідно до рішення Веселинівської селищної ради №275 від 02 листопада 2021 року Про затвердження тарифу на послуги з теплопостачання на опалювальний період 2021-2022 років, що надає ТОВ " Веселинівський комунальник " затверджено тариф на послуги з теплопостачання. Рішенням Веселинівської селищної

ради №135 від 27 жовтня 2022 року " Про затвердження тарифу на послуги з теплопостачання на опалювальний період 2022/2023 року, що надає " Веселинівський комунальник " затверджено тариф на послуги з теплопостачання на опалювальний період 2022/2023 року для бюджетних установ, які надає ТОВ " Веселинівський комунальник " в наступних розмірах -143,57 грн за 1 м. опалювальної площі або 3657, 74 грн за 1 Гкал. кв. Контроль за виконанням даних рішень покладено на першого заступника селищного голови ОСОБА_3 . Відповідно до п.3.1 Договорів «Про надання послуг з теплопостачання розрахунки проводиться в межах кошторису.

Щодо підписання актів про виконання робіт ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про Бухгалтерський облік" відповідальність за забезпечення фіксації фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах несе керівник підприємства. При цьому п.2-3 Положення №88 дозволяє керівникові затвердити по підприємству перелік осіб які мають право підписувати первинні документи.

Отже в судовому засіданні не надано належних і допустимих доказів, що селищний голова ОСОБА_1 укладаючи договори на теплопостачання самостійно від імені ради визначав умови договору та здійснював функцію контролю за їх виконанням, оскільки контроль за їх виконанням покладено на першого заступника голови ОСОБА_4 .

В подальшому, після затвердження лімітів на енергоносії по Веселинівській селищній раді на 2021 та 2022 роки, селищний голова ОСОБА_1 від імені Веселинівської селищної ради, дотримуючись вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», підписував договори на теплопостачання.

Частиною 2 статті 35 Закону України «Про запобігання корупції» передбачені особливості врегулювання конфлікту інтересів, та зазначено, що про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

У частині 3 статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» селищний голова очолює виконавчий комітет відповідної селищної ради та головує на її засіданнях.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» селищний голова уповноважений, зокрема, укладати від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради. При цьому, ч. 5 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» унормовано: «Сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень».

Таким чином, селищний голова уповноважений на укладання договорів від імені територіальної громади та несе персональну відповідальність за вчинення або не вчинення певних дій. Законодавство України не передбачає делегування наданих повноважень голови іншим посадовим особам, органам та організаціям.

Оскільки, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» не містить спеціальних правил щодо запобігання чи врегулювання конфлікту інтересів щодо цих форм реалізації повноважень особами, уповноваженими на виконання функцій місцевого самоврядування, слід керуватись загальними правилами, встановленими

частиною другою статті 35 Закону, відповідно до якої у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

З цих норм випливає, що селищний голова зобов`язаний, у випадку наявності конфлікту інтересів, публічно оголосити про це на засіданні колегіального органу. При цьому, законодавство України надає повноваження здійснювати таке оголошення в усній формі на засіданні із занесенням у протокол. Законодавство не містить вимог до письмової форми такого повідомлення.

Згідно визначень, наданих у ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції:

- реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

- приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

- потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно роз`яснень, наданих ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 листа № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, виконаного на замовлення адвоката Ульянова Р. А., щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення 6 дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто, відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Згідно роз`яснень, наданих ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 листа № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, виконаного на замовлення адвоката Ульянова Р. А., щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення 6 дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто, відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2)наявність факту суперечності між приватним інтересоміслужбовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення.

3) наявність повноважень на прийняття рішення.

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Беручи до уваги визначення поняття «реальний конфлікт інтересів», згідно з яким він можливий при прийнятті рішення, а також роль окремої особи при прийнятті рішення колегіальним органом.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Підсумовуючи вищенаведене, суд не вбачає у діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки договора на теплопостачання були укладені в умовах потенційного конфлікту інтересів, а не реального конфлікту інтересів, оскільки відсутня така обов`язкова ознака реального конфлікту інтересів, як наявність факту

реального впливу суперечності між приватним та службовим інтересом на об`єктивність або упередженість рішення і відповідно не зазначено в чому саме такий вплив знайшов свій вияв та яким самим чином вплинув на укладання договорів.

Нормами чинного КУпАП не передбачено адміністративної відповідальності за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах потенційного конфлікту інтересів.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, то таке правопорушення не може бути визнане, як малозначне.

Так, під реальним конфліктом інтересів, відповідно до примітки 2 ст. 172-7 КУпАП, слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

В рішенні Конституційного Суду України від 06.10.2010 року (справа №і- 27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) суд звернув увагу, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків.

Таким чином, під час розгляду справи спростовано посилання протоколу щодо вчинення ОСОБА_1 діянь, які б вказували на наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадянина, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Кодекс України про адміністративне правопорушення визначає, що адміністративне правопорушення по своїм суб`єктивним властивостям - діяння чи бездіяльність, вчинені з певною ціллю і з певних мотивів. Ці органічно зв`язані між собою, взаємозалежні форми психічної активності створюють зміст суб`єктивної

сторони правопорушення. Вина це є психічне ставлення особи в формі умислу або необережності до своїх дій і їх наслідкам. Вина - це обов`язкова умова адміністративної відповідальності.

Умисел - це відношення пізнавальної можливості і волі суб`єкта до вчиненого ним діяння. Його обов`язкові елементи, це повне усвідомлення протиправності скоєного діяння в його юридичних і соціально-побутових особливостях, передбачення антигромадських результатів свого діяння (бездіяльності), бажання або усвідомлене допущення настання вказаних наслідків. Відсутність умислу і необережності засвідчують про випадок - такому збігу життєвих обставин, при яких особа не усвідомлювала і не могла усвідомлювати властивостей вчиненого або не передбачала і не могла передбачати наслідків вчиненого діяння. Випадок і вина - це категорії взаємовиключні, а тому вчинення діяння або бездіяльності випадково не є умовою адміністративної відповідальності.

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризував ВССУ в своєму листі від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17 наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу під яким ст.10 КУпАП розуміє вчинення адміністративного правопорушення, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного, корупційного правопорушення, правопорушення пов`язаного з корупцією, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із визначення поняття, викладеного в ч. 1 ст. 1Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто сутність правопорушення полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана вчинити певні дії, однак прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З пояснень ОСОБА_1 , які підтверджені належними та допустимими доказами вбачається, що останній не мав на меті не вживати заходів щодо повідомлення про наявність конфлікту інтересів, адже в силу розуміння закону такі заходи вже вжив шляхом повідомлення селищну раду, при цьому вважав такі дії достатніми для повного виконання вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП необхідно встановити той факт, що ОСОБА_1 усвідомлював суспільну небезпечність невжиття передбачених протоколом заходів щодо запобігання корупції, передбачав негативні наслідки та бажав настання таких наслідків, або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять жодних даних про форму вини останнього, про наявність прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та не містять жодних доказів на підтвердження такого умислу. Натомість, з пояснень особи та клопотань, поданих ним під час судового розгляду, чітко вбачається, що вина в його діях відсутня.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними і достатніми доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи усі обставини, викладені вище, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона (вина у формі умислу) адміністративного правопорушення та негативні наслідки таких дій. Згідно диспозиції ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відповідальність наступає за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України "Європейський суд вказав, що: «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

У рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведених фактів, враховуючи матеріали справи, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 не вбачається ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172- 7 КУпАП.

Частиною 2 ст. 36 КУпАП передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Так як в провадженні суду перебуває шість адміністративних матеріалів по факту вчинення адміністративних правопорушень однією особою, тому, суд ухвалою від 17 липня 2023 року об`єднав їх в одне провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6 ЄКПЛ, 247, 283, 284, 36 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови виготовлено 30 серпня 2023 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області С.С. Кучерявенко